закон

Происходит от ??

юр. закон в значении 1, 2

закон в значении 1, 2

Улас зблід, голос його тремтів і ламався: — Ви порушуєте закон і конституцію

Улас побледнел, голос его дрожал и ламался: — Вы нарушаете закон и конституцию

Григорій Тютюнник, «Вир», 1964 г.

Григорій Тютюнник

Вир


аб'юрація

аб’юра́ція (nominative singular)
аб’юра́ції (nominative plural)
аб’юра́ції (genitive singular)
аб’юра́цій (genitive plural)
аб’юра́ції (dative singular)
аб’юра́ціям (dative plural)
аб’юра́цію (accusative singular)
аб’юра́ції (accusative plural)
аб’юра́цією (instrumental singular)
аб’юра́ціями (instrumental plural)
аб’юра́ції (locative singular)
аб’юра́ціях (locative plural)
аб’юра́ціє* (vocative singular)
аб’юра́ції* (vocative plural)

Происходит от лат.abjuratio, от abjuro — клятвенно отрекаюсь

юр. абъюрация


контрабанда

юр. контрабанда


рецидив

Происходит от лат. recidivus «возобновляющийся», из recidere «падать назад; возвращаться», далее из re- «обратно; опять, снова; против», далее из неустановленной формы + cadere «падать», из праиндоевр. *kad- «падать».

юр. рецидив (аналогично русскому слову)

рецидив (аналогично русскому слову)


узуфрукт

юр. узуфрукт


форс-мажор

От франц. force majeure «высшая сила», далее из force «сила» + majeur majeure «высший, больший».

юр. форс-мажор


оптант

Происходит от ??

юр. оптант (аналогично русскому слову)

оптант (аналогично русскому слову)


цедент

цеде́нт (nominative singular)
цеде́нти (nominative plural)
цеде́нта (genitive singular)
цеде́нтів (genitive plural)
цеде́нтові (dative singular)
цеде́нту (dative singular)
цеде́нтам (dative plural)
цеде́нта (accusative singular)
цеде́нтів (accusative plural)
цеде́нтом (instrumental singular)
цеде́нтами (instrumental plural)
цеде́нтові (locative singular)
цеде́нті (locative singular)
цеде́нтах (locative plural)
цеде́нте (vocative singular)
цеде́нти (vocative plural)

юр. цедент (аналогично русскому слову)

цедент (аналогично русскому слову)


аброгація

Происходит от ??

юр. аброгация


автопсія

автопсія (nominative singular)
автопсії (nominative plural)
автопсії (genitive singular)
автопсій (genitive plural)
автопсії (dative singular)
автопсіям (dative plural)
автопсію (accusative singular)
автопсії (accusative plural)
автопсією (instrumental singular)
автопсіями (instrumental plural)
автопсії (locative singular)
автопсіях (locative plural)
автопсіє* (vocative singular)
автопсії* (vocative plural)

Происходит от ??

мед., юр. аутопсия


авторський

Происходит от ??

филол., юр. авторский


агенція

Происходит от ??

фин., юр. агентство


агроконсорціум

Происходит от ??

экон., юр. агроконсорциум

агроконсорциум


адоптація

Происходит от ??

юр. адоптация


аквізитор

Происходит от ??

юр. аквизитор


акламація

Происходит от ??

юр. аккламация


вирішити

Происходит от ??

юр. вынести решение, вердикт

вынести решение, вердикт


віндикація

віндика́ція (nominative singular)
віндика́ції (nominative plural)
віндика́ції (genitive singular)
віндика́цій (genitive plural)
віндика́ції (dative singular)
віндика́ціям (dative plural)
віндика́цію (accusative singular)
віндика́ції (accusative plural)
віндика́цією (instrumental singular)
віндика́ціями (instrumental plural)
віндика́ції (locative singular)
віндика́ціях (locative plural)
віндика́ціє* (vocative singular)
віндика́ції* (vocative plural)

Происходит от ??

віндикаційний

Ближайшее родство

прилагательные

юр. виндикация


дізнання

дізна́ння (nominative singular)
дізна́ння (nominative plural)
дізна́ння (genitive singular)
дізна́нь (genitive plural)
дізна́нню (dative singular)
дізна́нням (dative plural)
дізна́ння (accusative singular)
дізна́ння (accusative plural)
дізна́нням (instrumental singular)
дізна́ннями (instrumental plural)
дізна́нні, дізна́нню (locative singular)
дізна́ннях (locative plural)
дізна́ння* (vocative singular)
дізна́ння* (vocative plural)

Происходит от ??

дізнавання

Ближайшее родство

существительные

дізнавач

Ближайшее родство

существительные

дізнавати

Ближайшее родство

дізнаватися

Ближайшее родство

дізнати

Ближайшее родство

дізнатися

Ближайшее родство

юр. дознание


довіреність

Происходит от ??

юр. доверенность

доверенность


екзекватура

Из лат. exequatur «пусть исполняет», форма сослагательного наклонения от exequi (exsequi) «следовать; осуществлять», далее из ex- + -sequī;
* первая часть — из ex «из, вне», из праиндоевр. *eghs «вне»;
* вторая часть — из sequi «следовать; провожать» (восходит к праиндоевр. *sekw- «сопровождать»).

юр. экзекватура


екстериторіальний

екстериторіа́льний (singular masculine nominative)
екстериторіа́льне (singular neuter nominative)
екстериторіа́льна (singular feminine nominative)
екстериторіа́льні (plural nominative)
екстериторіа́льного (singular masculine)
екстериторіа́льного (singular neuter)
екстериторіа́льної (singular feminine)
екстериторіа́льних (plural)
екстериторіа́льному (singular masculine)
екстериторіа́льному (singular neuter)
екстериторіа́льній (singular feminine)
екстериторіа́льним (plural)
екстериторіа́льного (singular masculine animate)
екстериторіа́льне (singular neuter animate)
екстериторіа́льну (singular feminine animate)
екстериторіа́льних (plural animate)
екстериторіа́льний (singular masculine inanimate)
екстериторіа́льні (plural inanimate)
екстериторіа́льним (singular masculine instrumental)
екстериторіа́льним (singular neuter instrumental)
екстериторіа́льною (singular feminine instrumental)
екстериторіа́льними (plural instrumental)
екстериторіа́льному (singular masculine masculine)
екстериторіа́льнім (singular masculine masculine)
екстериторіа́льному (singular neuter masculine)
екстериторіа́льнім (singular neuter masculine)
екстериторіа́льній (singular feminine masculine)
екстериторіа́льних (plural masculine)

Происходит от ??

екстериторіальність

Ближайшее родство

существительные

юр. экстерриториальный

экстерриториальный


засновник

Происходит от ??

юр. учредитель


захід

Происходит от ??

юр. средство, способ, мера

средство, способ, мера


злочин

Происходит от ??

юр. преступление

преступление


імплементація

імплемента́ція (nominative singular)
імплемента́ції (nominative plural)
імплемента́ції (genitive singular)
імплемента́цій (genitive plural)
імплемента́ції (dative singular)
імплемента́ціям (dative plural)
імплемента́цію (accusative singular)
імплемента́ції (accusative plural)
імплемента́цією (instrumental singular)
імплемента́ціями (instrumental plural)
імплемента́ції (locative singular)
імплемента́ціях (locative plural)
імплемента́ціє* (vocative singular)
імплемента́ції* (vocative plural)

Происходит от ??

юр. имплементация

имплементация


карний

ка́рний (singular masculine nominative)
ка́рне (singular neuter nominative)
ка́рна (singular feminine nominative)
ка́рні (plural nominative)
ка́рного (singular masculine)
ка́рного (singular neuter)
ка́рної (singular feminine)
ка́рних (plural)
ка́рному (singular masculine)
ка́рному (singular neuter)
ка́рній (singular feminine)
ка́рним (plural)
ка́рного (singular masculine animate)
ка́рне (singular neuter animate)
ка́рну (singular feminine animate)
ка́рних (plural animate)
ка́рний (singular masculine inanimate)
ка́рні (plural inanimate)
ка́рним (singular masculine instrumental)
ка́рним (singular neuter instrumental)
ка́рною (singular feminine instrumental)
ка́рними (plural instrumental)
ка́рному (singular masculine masculine)
ка́рнім (singular masculine masculine)
ка́рному (singular neuter masculine)
ка́рнім (singular neuter masculine)
ка́рній (singular feminine masculine)
ка́рних (plural masculine)

Происходит от сущ. кара и гл. карати, далее из праслав., от кот. в числе прочего произошли: сербск.-церк.-слав. карати «бить, наказывать», укр. кара́ти, болг. ка́рам «ругаю, порицаю», сербохорв. ка́рати, ка̑ра̑м — то же, словенск. kárati, чешск. kárat, словацк. kárаť, польск. karać. Друrая ступень: кори́ть. Сюда же ка́ра. Родственно латышск. karinât «дразнить, раздражать», вост.-лит. kìrinti — то же, лат. carinō, -ārе «издеваться, высмеивать», греч. κάρνη ̇ζημία, αὑτόκαρνος ̇ αὑτοζήμιος (Гесихий), др.-ирл. саirе «порицание». Следует отделять др.-перс. kāra- «войско, народ», лит. kãrias «войско», ирл. cuire «толпа, масса», готск. harjis «войско», греч. κοίρανος «полководец». Использованы данные словаря М. Фасмера. См. Список литературы.

кара

Ближайшее родство

существительные

карать

Ближайшее родство

юр. уголовный


касатор

каса́тор (nominative singular)
каса́тори (nominative plural)
каса́тора (genitive singular)
каса́торів (genitive plural)
каса́торові (dative singular)
каса́тору (dative singular)
каса́торам (dative plural)
каса́тора (accusative singular)
каса́торів (accusative plural)
каса́тором (instrumental singular)
каса́торами (instrumental plural)
каса́торові (locative singular)
каса́торі (locative singular)
каса́торах (locative plural)
каса́торе (vocative singular)
каса́тори (vocative plural)

Происходит от ??

касація

Ближайшее родство

существительные

юр. кассатор


касаційний

юр. кассационный

кассационный


касація

юр. кассация


легітимний

легіти́мний (singular masculine nominative)
легіти́мне (singular neuter nominative)
легіти́мна (singular feminine nominative)
легіти́мні (plural nominative)
легіти́много (singular masculine)
легіти́много (singular neuter)
легіти́мної (singular feminine)
легіти́мних (plural)
легіти́мному (singular masculine)
легіти́мному (singular neuter)
легіти́мній (singular feminine)
легіти́мним (plural)
легіти́много (singular masculine animate)
легіти́мне (singular neuter animate)
легіти́мну (singular feminine animate)
легіти́мних (plural animate)
легіти́мний (singular masculine inanimate)
легіти́мні (plural inanimate)
легіти́мним (singular masculine instrumental)
легіти́мним (singular neuter instrumental)
легіти́мною (singular feminine instrumental)
легіти́мними (plural instrumental)
легіти́мному (singular masculine masculine)
легіти́мнім (singular masculine masculine)
легіти́мному (singular neuter masculine)
легіти́мнім (singular neuter masculine)
легіти́мній (singular feminine masculine)
легіти́мних (plural masculine)

Происходит от лат. legitimus «законный», из lex (род. п. legis) «закон», далее из неустановленной формы; сравнивают с legere «собирать».

юр. легитимный


нерухомість

нерухо́мість (nominative singular)
нерухо́мості (nominative plural)
нерухо́мості (genitive singular)
нерухо́мостей (genitive plural)
нерухо́мості (dative singular)
нерухо́мостям (dative plural)
нерухо́мість (accusative singular)
нерухо́мості (accusative plural)
нерухо́містю (instrumental singular)
нерухо́мостями (instrumental plural)
нерухо́мості (locative singular)
нерухо́мостях (locative plural)
нерухо́мосте* (vocative singular)
нерухо́мості* (vocative plural)

От прил. нерухомий, далее от ??

нерухомий

Ближайшее родство

прилагательные

юр. недвижимость

недвижимость


нікчемний

Происходит от ??

нікчемність

Ближайшее родство

существительные

юр. ничтожный, не имеющий юридической силы

ничтожный, не имеющий юридической силы


нікчемність

Происходит от ??

нікчемний

Ближайшее родство

прилагательные

юр. (о документе, соглашении и т. п.) необязательность к исполнению, недействительность, отсутствие юридической силы


парафування

парафува́ння (nominative singular)
парафува́ння (nominative plural)
парафува́ння (genitive singular)
парафува́нь (genitive plural)
парафува́нню (dative singular)
парафува́нням (dative plural)
парафува́ння (accusative singular)
парафува́ння (accusative plural)
парафува́нням (instrumental singular)
парафува́ннями (instrumental plural)
парафува́нні, парафува́нню (locative singular)
парафува́ннях (locative plural)
парафува́ння* (vocative singular)
парафува́ння* (vocative plural)

Происходит от гл. парафувати, из франц. parapher «парафировать; подписывать», далее из paraphe «росчерк; визирование», из средн. лат. paraphus, искаж. лат. paragraphus «параграф», восходит к др.-греч. παραγραφή «приписка знака, параграф», от гл. παραγράφω «приписывать», далее из παρά «возле, рядом» + γράφω «пишу; рисую; описываю», далее из праиндоевр. *gerbh- «царапать» (ср.: русск. жребий, латышск. gripsta «царапина», др.-в.-нем. kerban «вырезать», нем. Kerbe «насечка», англ. carve «вырезать», др.-греч. γράφω «писать»)..

параф

Ближайшее родство

существительные

парафувати

Ближайшее родство

парафуватися

Ближайшее родство

юр. парафирование

парафирование


патентоспроможний

юр. патентоспособный

патентоспособный


пенітенціарний

пенітенціа́рний (singular masculine nominative)
пенітенціа́рне (singular neuter nominative)
пенітенціа́рна (singular feminine nominative)
пенітенціа́рні (plural nominative)
пенітенціа́рного (singular masculine)
пенітенціа́рного (singular neuter)
пенітенціа́рної (singular feminine)
пенітенціа́рних (plural)
пенітенціа́рному (singular masculine)
пенітенціа́рному (singular neuter)
пенітенціа́рній (singular feminine)
пенітенціа́рним (plural)
пенітенціа́рного (singular masculine animate)
пенітенціа́рне (singular neuter animate)
пенітенціа́рну (singular feminine animate)
пенітенціа́рних (plural animate)
пенітенціа́рний (singular masculine inanimate)
пенітенціа́рні (plural inanimate)
пенітенціа́рним (singular masculine instrumental)
пенітенціа́рним (singular neuter instrumental)
пенітенціа́рною (singular feminine instrumental)
пенітенціа́рними (plural instrumental)
пенітенціа́рному (singular masculine masculine)
пенітенціа́рнім (singular masculine masculine)
пенітенціа́рному (singular neuter masculine)
пенітенціа́рнім (singular neuter masculine)
пенітенціа́рній (singular feminine masculine)
пенітенціа́рних (plural masculine)

Происходит от ??

пенітенціарій

Ближайшее родство

существительные

юр. пенитенциарный

пенитенциарный


посесійний

От сущ. посесія, далее из лат. possessio «владение, обладание; собственность», далее из possidere «обладать, владеть», далее из potis «могущественный» + sedere «сидеть, восседать»??.

посесія

Ближайшее родство

существительные

юр. посессионный

посессионный


правопорушник

Происходит от ??

правопорушення

Ближайшее родство

существительные

правопорушниця

Ближайшее родство

существительные

правопорушницький

Ближайшее родство

прилагательные

юр. правонарушитель

правонарушитель


презумпція

презу́мпція (nominative singular)
презу́мпції (nominative plural)
презу́мпції (genitive singular)
презу́мпцій (genitive plural)
презу́мпції (dative singular)
презу́мпціям (dative plural)
презу́мпцію (accusative singular)
презу́мпції (accusative plural)
презу́мпцією (instrumental singular)
презу́мпціями (instrumental plural)
презу́мпції (locative singular)
презу́мпціях (locative plural)
презу́мпціє* (vocative singular)
презу́мпції* (vocative plural)

Происходит от лат. praesumptio «предположение, ожидание; упреждение», от praesumere «брать вперёд; предвосхищать», далее из prae- «перед» (восходит к праиндоевр. *prai-) + sumere «брать, хватать», далее из sub- «под, ниже» + emere «покупать, приобретать» (восходит к праиндоевр. *em- «брать»).

филос., юр. презумпция


розгляд

Происходит от ??

розглядання

Ближайшее родство

существительные

розглядати

Ближайшее родство

юр. разбор, разбирательство

разбор, разбирательство


свідчення

Происходит от гл. свідчити, далее из ??

свідчити

Ближайшее родство

свідчитися

Ближайшее родство

юр. свидетельство; показание

свидетельство; показание


секвестрування

юр. секвестрование, секвестрирование

секвестрование, секвестрирование


спадкодавець

спадкода́вец (nominative singular)
спадкода́вці (nominative plural)
спадкода́вця (genitive singular)
спадкода́вців (genitive plural)
спадкода́вцеві (dative singular)
спадкода́вцю (dative singular)
спадкода́вцям (dative plural)
спадкода́вця (accusative singular)
спадкода́вців (accusative plural)
спадкода́вцем (instrumental singular)
спадкода́вцями (instrumental plural)
спадкода́вцеві (locative singular)
спадкода́вцю (locative singular)
спадкода́вці (locative singular)
спадкода́вцях (locative plural)
спадкода́вцю (vocative singular)
спадкода́вці (vocative plural)

Происходит от ??

юр. наследодатель

наследодатель


справити

Происходит от ??

юр. взыскивать (о судебной тяжбе)

взыскивать (о судебной тяжбе)


суборендар

юр. субарендатор, поднаниматель

субарендатор, поднаниматель


судимість

Происходит от гл. судити, далее из ??

судити

Ближайшее родство

юр. судимость


судоустрій

Происходит от ??

юр. судоустройство

судоустройство


ювенальний

Происходит от лат. juvenalis «юношеский», далее из juvenis «молодой, юный», из праиндоевр. *yeu- «молодость, сила».

юр. ювенальный


вира

ви́ра (nominative singular)
ви́ри (nominative plural)
ви́ри (genitive singular)
ви́р (genitive plural)
ви́рі (dative singular)
ви́рам (dative plural)
ви́ру (accusative singular)
ви́ри (accusative plural)
ви́рою (instrumental singular)
ви́рами (instrumental plural)
ви́рі (locative singular)
ви́рах (locative plural)
ви́ро* (vocative singular)
ви́ри* (vocative plural)

Происходит от ??

истор., юр. вира (штраф)

вира (штраф)


тестамент

юр. завещание


фірман

Из тур. ferman «ферман, фирман», далее из перс. فرمان «указ, декрет, фирман», далее из ср.-перс. framān, далее из др.-перс. 𐎳𐎼𐎶𐎠𐎴𐎠 (framānā «приказ»).


презумпція невинуватості

юр. презумпция невиновности

презумпция невиновности

ru-презумпція_невинуватості-uk-phrase-tlNlwCiE


міжнародне право

юр. международное право

международное право


віндикаційний

юр. виндикационный

виндикационный