залагодити

Verbedérivé de лагода (« accord, harmonie »), avec le préfixe за- et le suffixe -ити.

зала́годити zalahodyty \Prononciation ?\ perfectif transitif de type 11a / imperfectif[s] : зала́годжувати

Expier, réparer (une erreur, une faute…).


залагоджу

Première personne du singulier du futur de зала́годити.


залагодиш

Deuxième personne du singulier du futur de зала́годити.


залагодить

Troisième personne du singulier du futur de зала́годити.


залагодимо

⁽ᶻᵃˡᵃʰᵒᵈʸᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de зала́годити.


залагодите

⁽ᶻᵃˡᵃʰᵒᵈʸᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de зала́годити.


залагодять

Troisième personne du pluriel du futur de зала́годити.


залагодив

Passé masculin singulier de зала́годити.


залагодила

⁽ᶻᵃˡᵃʰᵒᵈʸˡᵃ⁾


залагодило

⁽ᶻᵃˡᵃʰᵒᵈʸˡᵒ⁾


залагодили

⁽ᶻᵃˡᵃʰᵒᵈʸˡʸ⁾


залагодь

Deuxième personne du singulier de l’impératif de зала́годити.


залагодьмо

Première personne du pluriel de l’impératif de зала́годити.


залагодьте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de зала́годити.


залагоджений

Participe passé passif du verbe зала́годити (« réparer, corriger »).

Cas
Singulier
Pluriel
зала́годжений (masculine nominative)
зала́годжена (feminine nominative)
зала́годжене (neuter nominative)
зала́годжені (nominative)
зала́годженого (masculine genitive)
зала́годженої (feminine genitive)
зала́годженого (neuter genitive)
зала́годжених (genitive)
зала́годженому (masculine dative)
зала́годженій (feminine dative)
зала́годженому (neuter dative)
зала́годженим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
зала́годжену (feminine accusative)
зала́годжене (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
зала́годженим (masculine instrumental)
зала́годженою (feminine instrumental)
зала́годженим (neuter instrumental)
зала́годженими (instrumental)
зала́годженому (masculine locative)
зала́годженім (masculine locative)
зала́годженій (feminine locative)
зала́годженому (neuter locative)
зала́годженім (neuter locative)
зала́годжених (locative)


залагоджена

Nominatif féminin singulier de зала́годжений.


залагоджене

Nominatif neutre singulier de зала́годжений.

Accusatif neutre singulier de зала́годжений.


залагодженим

Instrumental masculin singulier de зала́годжений.

Instrumental neutre singulier de зала́годжений.


залагодженій

Datif féminin singulier de зала́годжений.

Locatif féminin singulier de зала́годжений.


залагодженім

Locatif masculin singulier de зала́годжений.

Locatif neutre singulier de зала́годжений.


залагодженого

Génitif masculin singulier de зала́годжений.

Génitif neutre singulier de зала́годжений.


залагодженої

Génitif féminin singulier de зала́годжений.


залагодженому

Datif masculin singulier de зала́годжений.

Datif neutre singulier de зала́годжений.


залагодженою

Instrumental féminin singulier de зала́годжений.


залагоджену

Accusatif féminin singulier de зала́годжений.


налагоджувати

Verbedérivé de лагода (« accord, harmonie »), avec le préfixe на- et le suffixe -увати.

Uk-налагоджувати.ogg

нала́годжувати nalahodžuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : нала́годити

Régler, ajuster, organiser (pour que quelque chose fonctionne bien).

Вiн не збирався нiчого мiняти в роботi клiнiки, її ритмi, який налагоджував стiльки рокiв.

Il n’allait rien changer au travail à la clinique, à son rythme qu’il avait organisé depuis tant d’années.

Незважаючи на свою слабість, ви налагодили стільки робіт!

Malgré votre faiblesse, vous avez organisé tant de travaux !

Réparer (dans le sens d’éliminer des problèmes).

Петро Петрович засмутився; справді, як же йому налагодити човен?

Pierre Petrovitch était bouleversé ; en effet, comment pouvait-il réparer le bateau ?

Сигналізація ніяк не вмикалася – і вони з Василем Івановичем чекали, поки працівники охоронної фірми налагодять її.

L’alarme ne s'était pas du tout déclenchée – et Vassili Ivanovitch et eux attendaient que les employés de la société de sécurité la réparent.

Софія подоїла корови, а Оксана налагодила тим часом пійло для кабанів.

Sophia trayait les vaches et Oxana réparait pendant ce temps l’abreuvoir des sangliers.

Чувак з рок-клубу … не може навіть налагодити гітару, ту саму, на якій він грав добрих п'ятнадцять років.

Le gars du club de rock … il ne peut même pas accorder la guitare sur laquelle il joue depuis une quinzaine d’années.

Entamer (commencer à faire quelque chose).

Вечеряли також під грушею, до місяця. Пробували налагодити якусь розмову, не в'язалася.

Ils dînaient aussi sous le poirier depuis un mois. Ils essayèrent d’entamer une conversation, mais ça ne fonctionnait pas.


налагоджую

Première personne du singulier du présent de нала́годжувати.


налагоджуєш

Deuxième personne du singulier du présent de нала́годжувати.


налагоджує

Troisième personne du singulier du présent de нала́годжувати.


налагоджуємо

Première personne du pluriel du présent de нала́годжувати.


налагоджуєте

Deuxième personne du pluriel du présent de нала́годжувати.


налагоджують

Troisième personne du pluriel du présent de нала́годжувати.


налагоджуватиму

Première personne du singulier du futur de нала́годжувати.


налагоджуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de нала́годжувати.


налагоджуватиме

Troisième personne du singulier du futur de нала́годжувати.


налагоджуватимемо

Première personne du pluriel du futur de нала́годжувати.


налагоджуватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de нала́годжувати.


налагоджуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de нала́годжувати.


налагоджував

Passé masculin singulier de нала́годжувати.


налагоджувала

Passé féminin singulier de нала́годжувати.


налагоджувало

Passé neutre singulier de нала́годжувати.


налагоджували

Passé pluriel de нала́годжувати.


налагоджуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de нала́годжувати.


налагоджуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de нала́годжувати.


налагоджуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de нала́годжувати.


налагоджуючи

Gérondif présent de нала́годжувати.


налагоджуваний

Participe passé passif du verbe нала́годжувати (« régler, arranger… »).

Cas
Singulier
Pluriel
нала́годжуваний (masculine nominative)
нала́годжувана (feminine nominative)
нала́годжуване (neuter nominative)
нала́годжувані (nominative)
нала́годжуваного (masculine genitive)
нала́годжуваної (feminine genitive)
нала́годжуваного (neuter genitive)
нала́годжуваних (genitive)
нала́годжуваному (masculine dative)
нала́годжуваній (feminine dative)
нала́годжуваному (neuter dative)
нала́годжуваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
нала́годжувану (feminine accusative)
нала́годжуване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
нала́годжуваним (masculine instrumental)
нала́годжуваною (feminine instrumental)
нала́годжуваним (neuter instrumental)
нала́годжуваними (instrumental)
нала́годжуваному (masculine locative)
нала́годжуванім (masculine locative)
нала́годжуваній (feminine locative)
нала́годжуваному (neuter locative)
нала́годжуванім (neuter locative)
нала́годжуваних (locative)


налагоджувавши

Gérondif passé de нала́годжувати.


налагоджувана

Nominatif féminin singulier de нала́годжуваний.


налагоджуване

Nominatif neutre singulier de нала́годжуваний.

Accusatif neutre singulier de нала́годжуваний.


налагоджуваним

Instrumental masculin singulier de нала́годжуваний.

Instrumental neutre singulier de нала́годжуваний.

Datif pluriel de нала́годжуваний.


налагоджуваними

Instrumental pluriel de нала́годжуваний.


налагоджуваних

Génitif pluriel de нала́годжуваний.


налагоджуваній

Datif féminin singulier de нала́годжуваний.

Locatif féminin singulier de нала́годжуваний.


налагоджуванім

Locatif masculin singulier de нала́годжуваний.

Locatif neutre singulier de нала́годжуваний.


налагоджуваного

Génitif masculin singulier de нала́годжуваний.

Génitif neutre singulier de нала́годжуваний.


налагоджуваної

Génitif féminin singulier de нала́годжуваний.


налагоджуваному

Datif masculin singulier de нала́годжуваний.

Datif neutre singulier de нала́годжуваний.


налагоджуваною

Instrumental féminin singulier de нала́годжуваний.


налагоджувану

Accusatif féminin singulier de нала́годжуваний.


налагодити

Verbedérivé de лагода (« accord, harmonie »), avec le préfixe на- et le suffixe -ити.

Uk-налагодити.ogg

нала́годити nalahodyty \Prononciation ?\ perfectif transitif de type 11a / imperfectif[s] : нала́годжувати

Régler, ajuster, organiser (pour que quelque chose fonctionne bien).

Réparer (dans le sens d’éliminer des problèmes).

Entamer (commencer à faire quelque chose).


налагоджу

Première personne du singulier du futur de нала́годити.


налагодиш

Deuxième personne du singulier du futur de нала́годити.


налагодить

Troisième personne du singulier du futur de нала́годити.


налагодимо

⁽ⁿᵃˡᵃʰᵒᵈʸᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de нала́годити.


налагодите

⁽ⁿᵃˡᵃʰᵒᵈʸᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de нала́годити.


налагодять

Troisième personne du pluriel du futur de нала́годити.


налагодив

Passé masculin singulier de нала́годити.


налагодила

⁽ⁿᵃˡᵃʰᵒᵈʸˡᵃ⁾


налагодило

⁽ⁿᵃˡᵃʰᵒᵈʸˡᵒ⁾


налагодили

⁽ⁿᵃˡᵃʰᵒᵈʸˡʸ⁾


налагодь

Deuxième personne du singulier de l’impératif de нала́годити.


налагодьмо

Première personne du pluriel de l’impératif de нала́годити.


налагодьте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de нала́годити.


налагоджений

Participe passé passif du verbe нала́годити (« régler, arranger, réparer… »).

Cas
Singulier
Pluriel
нала́годжений (masculine nominative)
нала́годжена (feminine nominative)
нала́годжене (neuter nominative)
нала́годжені (nominative)
нала́годженого (masculine genitive)
нала́годженої (feminine genitive)
нала́годженого (neuter genitive)
нала́годжених (genitive)
нала́годженому (masculine dative)
нала́годженій (feminine dative)
нала́годженому (neuter dative)
нала́годженим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
нала́годжену (feminine accusative)
нала́годжене (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
нала́годженим (masculine instrumental)
нала́годженою (feminine instrumental)
нала́годженим (neuter instrumental)
нала́годженими (instrumental)
нала́годженому (masculine locative)
нала́годженім (masculine locative)
нала́годженій (feminine locative)
нала́годженому (neuter locative)
нала́годженім (neuter locative)
нала́годжених (locative)


налагоджена

Nominatif féminin singulier de нала́годжений.


налагоджене

Nominatif neutre singulier de нала́годжений.

Accusatif neutre singulier de нала́годжений.


налагодженим

Instrumental masculin singulier de нала́годжений.

Instrumental neutre singulier de нала́годжений.


налагодженій

Datif féminin singulier de нала́годжений.

Locatif féminin singulier de нала́годжений.


налагодженім

Locatif masculin singulier de нала́годжений.

Locatif neutre singulier de нала́годжений.


налагодженого

Génitif masculin singulier de нала́годжений.

Génitif neutre singulier de нала́годжений.


налагодженої

Génitif féminin singulier de нала́годжений.


налагодженому

Datif masculin singulier de нала́годжений.

Datif neutre singulier de нала́годжений.


налагодженою

Instrumental féminin singulier de нала́годжений.


налагоджену

Accusatif féminin singulier de нала́годжений.


поправляти

Uk-поправляти.ogg

поправля́ти popravljaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 1a / perfectif[s] : попра́вити

Rajuster, rétablir, corriger, rajuster, arranger…

Мені дивно, що я усе помічаю .. Я навіть, проходячи повз стіл, поправив фотографію.

Cela m’est étrange que je remarque tout… J’ai même, en passant devant la table, rajusté la photographie.

Він поправив плечем шинелю і вийшов з чайної, не озираючись.

Il ajusta son pardessus et quitta le salon de thé sans se retourner.

Щоб поправити переклад, я мусив сидіти 4 дні та мучитися.

Pour corriger la traduction, j’ai souffert pendant quatre jours assis.

[Неофіт-раб:] Спасибі, пане.
[Єпископ (поправляє):] “Брате”.
[Неофіт-раб:] Хай і так.

[L’esclave néophyte] Merci, Monsieur.
[L’évêque, le corrigeant] "Frère".
[L’esclave néophyte] Qu'il en soit ainsi.

Аби достатки, то можна не то що поправити хату, а й нову постановити.

Pour être prospère, cela ne suffit pas de réparer la maison, il faut en construire une nouvelle.

Князь хоче в тиші, далеко від світу, поправляти здоров'я, підірване в частих війнах.

Le prince veut se refaire une santé, mise à bas par des guerres incessantes, dans le silence et loin de ce monde.

Не женися ти зо мною,
Не поправиш долю свою.

Ne te marie pas avec moi
Tu ne changeras pas ton destin.


поправляю

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃʲᵘ⁾

Première personne du singulier du présent de поправля́ти.


поправляєш

Deuxième personne du singulier du présent de поправля́ти.


поправляє

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃʲᵉ⁾

Troisième personne du singulier du présent de поправля́ти.


поправляємо

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du présent de поправля́ти.


поправляєм

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃʲᵉᵐ⁾


поправляєте

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de поправля́ти.


поправляють

Troisième personne du pluriel du présent de поправля́ти.


поправлятиму

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de поправля́ти.


поправлятимеш

Deuxième personne du singulier du futur de поправля́ти.


поправлятиме

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de поправля́ти.


поправлятимемо

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de поправля́ти.


поправлятимем

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾


поправлятимете

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de поправля́ти.


поправлятимуть

Troisième personne du pluriel du futur de поправля́ти.


поправляв

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃᵛ⁾

Passé masculin singulier de поправля́ти.


поправляла

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃˡᵃ⁾


поправляло

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃˡᵒ⁾


поправляли

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃˡʸ⁾


поправляй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de поправля́ти.


поправляймо

Première personne du pluriel de l’impératif de поправля́ти.


поправляйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de поправля́ти.


поправити

Uk-поправити.ogg

попра́вити popravyty \Prononciation ?\ perfectif transitif de type 4a / imperfectif[s] : поправля́ти

Rajuster, rétablir, corriger, rajuster, arranger…


поправлю

Première personne du singulier du futur de попра́вити.


поправиш

Deuxième personne du singulier du futur de попра́вити.


поправимо

Première personne du pluriel du futur de попра́вити.


поправите

Deuxième personne du pluriel du futur de попра́вити.


поправлять

Troisième personne du pluriel du futur de попра́вити.


поправ

Deuxième personne du singulier de l’impératif de попра́вити.


поправмо

Première personne du pluriel de l’impératif de попра́вити.


поправте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de попра́вити.


акватипія

Nomdérivé du préfixe аква-, avec le suffixe -типія.

аквати́пія (singular nominative)
аквати́пії (singular genitive)
аквати́пії (singular dative)
аквати́пію (singular accusative)
аквати́пією (singular instrumental)
на/у аквати́пії (singular locative)
аквати́піє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵃᵏᵛᵃᵗʸᵖⁱʲᵃ⁾

Aquatypie (procédé mécanique remplaçant le pochoir à la main).


аква-

Préfixe correspondant au préfixe français aqua- (en rapport avec l’eau).


акватипіє

⁽ᵃᵏᵛᵃᵗʸᵖⁱʲᵉ⁾


акватипією

⁽ᵃᵏᵛᵃᵗʸᵖⁱʲᵉʲᵘ⁾


акватипії

⁽ᵃᵏᵛᵃᵗʸᵖⁱʲⁱ⁾


акватипію

⁽ᵃᵏᵛᵃᵗʸᵖⁱʲᵘ⁾


акванавтів

⁽ᵃᵏᵛᵃⁿᵃᵛᵗⁱᵛ⁾


акванавтові

⁽ᵃᵏᵛᵃⁿᵃᵛᵗᵒᵛⁱ⁾


-навт

Du grec ancien ναύτης, naútês (« navigateur »).

Suffixe accentué correspondant au suffixe français -naute.


астронавта

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵃ⁾


астронавтам

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵃᵐ⁾


астронавтами

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵃᵐʸ⁾


астронавтах

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵃᵏʰ⁾


астронавте

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵉ⁾


астронавти

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗʸ⁾


астронавті

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗⁱ⁾


астронавтів

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗⁱᵛ⁾


астронавтові

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵒᵛⁱ⁾


астронавтом

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵒᵐ⁾


астронавту

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵘ⁾


астронавтико

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗʸᵏᵒ⁾


астронавтикою

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗʸᵏᵒʲᵘ⁾

Instrumental singulier de астрона́втика.


астронавтику

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗʸᵏᵘ⁾


астронавтиці

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗʸᵗˢⁱ⁾


космонавта

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵃ⁾


космонавтам

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵃᵐ⁾


космонавтами

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵃᵐʸ⁾


космонавтах

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵃᵏʰ⁾


космонавте

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵉ⁾


космонавти

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗʸ⁾


космонавті

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗⁱ⁾


космонавтів

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗⁱᵛ⁾


космонавтові

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵒᵛⁱ⁾


космонавтом

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵒᵐ⁾


космонавту

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵘ⁾


космонавтико

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗʸᵏᵒ⁾


космонавтикою

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗʸᵏᵒʲᵘ⁾

Instrumental singulier de космона́втика.


космонавтику

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗʸᵏᵘ⁾


космонавтиці

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗʸᵗˢⁱ⁾


аквітанський

Adjectifdérivé de Аквітанія (« Aquitaine »), avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
аквіта́нський (masculine nominative)
аквіта́нська (feminine nominative)
аквіта́нське (neuter nominative)
аквіта́нські (nominative)
аквіта́нського (masculine genitive)
аквіта́нської (feminine genitive)
аквіта́нського (neuter genitive)
аквіта́нських (genitive)
аквіта́нському (masculine dative)
аквіта́нській (feminine dative)
аквіта́нському (neuter dative)
аквіта́нським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
аквіта́нську (feminine accusative)
аквіта́нське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
аквіта́нським (masculine instrumental)
аквіта́нською (feminine instrumental)
аквіта́нським (neuter instrumental)
аквіта́нськими (instrumental)
аквіта́нському (masculine locative)
аквіта́нськім (masculine locative)
аквіта́нській (feminine locative)
аквіта́нському (neuter locative)
аквіта́нськім (neuter locative)
аквіта́нських (locative)


аквітанська

Nominatif féminin singulier de аквіта́нський.


аквітанське

Nominatif neutre singulier de аквіта́нський.

Accusatif neutre singulier de аквіта́нський.


аквітанським

Instrumental masculin singulier de аквіта́нський.

Instrumental neutre singulier de аквіта́нський.


аквітанській

Datif féminin singulier de аквіта́нський.

Locatif féminin singulier de аквіта́нський.


аквітанськім

Locatif masculin singulier de аквіта́нський.

Locatif neutre singulier de аквіта́нський.


аквітанського

Génitif masculin singulier de аквіта́нський.

Génitif neutre singulier de аквіта́нський.


аквітанської

Génitif féminin singulier de аквіта́нський.


аквітанському

Datif masculin singulier de аквіта́нський.

Datif neutre singulier de аквіта́нський.


аквітанською

Instrumental féminin singulier de аквіта́нський.


аквітанську

Accusatif féminin singulier de аквіта́нський.


акмеїзм

Du grec ancien ἀκμή, akmê (« pointe, sommet ») avec le suffixe -їзм.

акмеї́зм (singular nominative)
акмеї́зму (singular genitive)
акмеї́зму (singular dative)
акмеї́змові (singular dative)
акмеї́зм (singular accusative)
акмеї́змом (singular instrumental)
на/в акмеї́змі, (singular locative)
по акмеї́зму (singular locative)
акмеї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


акмеїзмові

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


акмеїзмом

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


акмеїст

Du grec ancien ἀκμή, akmê (« pointe, sommet ») avec le suffixe -їст.

акмеї́ст (singular nominative)
акмеї́сти (plural nominative)
акмеї́ста (singular genitive)
акмеї́стів (plural genitive)
акмеї́сту (singular dative)
акмеї́стові (singular dative)
акмеї́стам (plural dative)
акмеї́ста (singular accusative)
акмеї́стів (plural accusative)
акмеї́стом (singular instrumental)
акмеї́стами (plural instrumental)
на/в акмеї́сті, (singular locative)
акмеї́стові (singular locative)
на/в акмеї́стах (plural locative)
акмеї́сте (singular vocative)
акмеї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
акмеїстка (feminine)


акмеїстам

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵃᵐ⁾


акмеїстами

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵃᵐʸ⁾


рашизм

Mot-valise formé de Russia et de фашизм.

раши́зм (singular nominative)
раши́зму (singular genitive)
раши́зму (singular dative)
раши́змові (singular dative)
раши́зм (singular accusative)
раши́змом (singular instrumental)
на/у раши́змі, (singular locative)
по раши́зму (singular locative)
раши́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


акмеїстах

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵃᵏʰ⁾


акмеїстів

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗⁱᵛ⁾


акмеїстові

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵒᵛⁱ⁾


акмеїстом

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵒᵐ⁾


акмеїстка

Nomdérivé de акмеїст (« acméiste »), avec le suffixe -ка.

акмеї́стка (singular nominative)
акмеї́стки (plural nominative)
акмеї́стки (singular genitive)
акмеї́сток (plural genitive)
акмеї́стці (singular dative)
акмеї́сткам (plural dative)
акмеї́стку (singular accusative)
акмеї́сток (plural accusative)
акмеї́сткою (singular instrumental)
акмеї́стками (plural instrumental)
на/в акмеї́стці (singular locative)
на/в акмеї́стках (plural locative)
акмеї́стко (singular vocative)
акмеї́стки (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak
акмеїст (masculine)

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵃ⁾


акмеїсткам

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵃᵐ⁾


акмеїстками

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵃᵐʸ⁾


акмеїстках

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵃᵏʰ⁾


акмеїстки

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏʸ⁾


акмеїстко

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵒ⁾


акмеїсткою

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵒʲᵘ⁾


акмеїстку

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵘ⁾


акмеїсток

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵒᵏ⁾


акмеїстці

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵗˢⁱ⁾


відсутність

Mot construit en calquant le mot latin absens « qui est loin » (від = loin ; сутній = ancienne forme du participe passé du verbe être).

відсу́тність (singular nominative)
відсу́тності (singular genitive)
відсу́тності (singular dative)
відсу́тність (singular accusative)
відсу́тністю (singular instrumental)
на/у відсу́тності (singular locative)
відсу́тносте (singular vocative)
Nom de type 8a- selon Zaliznyak

Uk-відсутність.ogg


відсутністю

⁽ᵛⁱᵈˢᵘᵗⁿⁱˢᵗʲᵘ⁾


відсутносте

⁽ᵛⁱᵈˢᵘᵗⁿᵒˢᵗᵉ⁾


відсутності

⁽ᵛⁱᵈˢᵘᵗⁿᵒˢᵗⁱ⁾


відсутній

Adjectifdérivé de сутній (« ancien participe passé du verbe être »), avec le préfixe від- (« loin de »).

Cas
Singulier
Pluriel
відсу́тній (masculine nominative)
відсу́тня (feminine nominative)
відсу́тнє (neuter nominative)
відсу́тні (nominative)
відсу́тнього (masculine genitive)
відсу́тньої (feminine genitive)
відсу́тнього (neuter genitive)
відсу́тніх (genitive)
відсу́тньому (masculine dative)
відсу́тній (feminine dative)
відсу́тньому (neuter dative)
відсу́тнім (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
відсу́тню (feminine accusative)
відсу́тнє (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
відсу́тнім (masculine instrumental)
відсу́тньою (feminine instrumental)
відсу́тнім (neuter instrumental)
відсу́тніми (instrumental)
відсу́тньому (masculine locative)
відсу́тнім (masculine locative)
відсу́тній (feminine locative)
відсу́тньому (neuter locative)
відсу́тнім (neuter locative)
відсу́тніх (locative)

Uk-відсутній.ogg

відсу́тній по́гляд

бу́ти відсу́тнім

manquer, être absent (en parlant d’une personne) / faire défaut (au tribunal)

бу́ти відсу́тнім на заня́ттях


відсутнє

Nominatif neutre singulier de відсу́тній.

Accusatif neutre singulier de відсу́тній.


відсутнім

Instrumental masculin singulier de відсу́тній.

Locatif masculin singulier de відсу́тній.

Instrumental neutre singulier de відсу́тній.


відсутніми

⁽ᵛⁱᵈˢᵘᵗⁿⁱᵐʸ⁾


відсутніх

⁽ᵛⁱᵈˢᵘᵗⁿⁱᵏʰ⁾


відсутнього

Génitif masculin singulier de відсу́тній.


відсутньої

Génitif féminin singulier de відсу́тній.


відсутньою

Instrumental féminin singulier de відсу́тній.


відсутню

Accusatif féminin singulier de відсу́тній.


відсутня

Nominatif féminin singulier de відсу́тній.


неявка

Nomdérivé de явити (« montrer »), avec le préfixe не- (« préfixe négatif ») et le suffixe -ка (littéralement : fait de ne pas se montrer).

нея́вка (singular nominative)
нея́вки (plural nominative)
нея́вки (singular genitive)
нея́вок (plural genitive)
нея́вці (singular dative)
нея́вкам (plural dative)
нея́вку (singular accusative)
нея́вки (plural accusative)
нея́вкою (singular instrumental)
нея́вками (plural instrumental)
на/у нея́вці (singular locative)
на/у нея́вках (plural locative)
нея́вко (singular vocative)
нея́вки (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak


Аверроес

Аверро́ес (singular nominative)
Аверро́еса (singular genitive)
Аверро́есу (singular dative)
Аверро́есові (singular dative)
Аверро́еса (singular accusative)
Аверро́есом (singular instrumental)
при Аверро́есі, (singular locative)
Аверро́есові (singular locative)
Аверро́есе (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


Аверроесові

⁽ᴬᵛᵉʳʳᵒᵉˢᵒᵛⁱ⁾


Аверроесом

⁽ᴬᵛᵉʳʳᵒᵉˢᵒᵐ⁾


альтруїзм

альтруї́зм (singular nominative)
альтруї́зму (singular genitive)
альтруї́зму (singular dative)
альтруї́змові (singular dative)
альтруї́зм (singular accusative)
альтруї́змом (singular instrumental)
на/в альтруї́змі, (singular locative)
по альтруї́зму (singular locative)
альтруї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


альтруїстично

Forme adverbiale de альтруїсти́чний (« altruiste »).


альтруїст

альтруї́ст (singular nominative)
альтруї́сти (plural nominative)
альтруї́ста (singular genitive)
альтруї́стів (plural genitive)
альтруї́сту (singular dative)
альтруї́стові (singular dative)
альтруї́стам (plural dative)
альтруї́ста (singular accusative)
альтруї́стів (plural accusative)
альтруї́стом (singular instrumental)
альтруї́стами (plural instrumental)
на/в альтруї́сті, (singular locative)
альтруї́стові (singular locative)
на/в альтруї́стах (plural locative)
альтруї́сте (singular vocative)
альтруї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
альтруїстка (feminine)


альтруїстка

Nomdérivé de альтруїст (« altruiste »), avec le suffixe -ка.

альтруї́стка (singular nominative)
альтруї́стки (plural nominative)
альтруї́стки (singular genitive)
альтруї́сток (plural genitive)
альтруї́стці (singular dative)
альтруї́сткам (plural dative)
альтруї́стку (singular accusative)
альтруї́сток (plural accusative)
альтруї́сткою (singular instrumental)
альтруї́стками (plural instrumental)
на/в альтруї́стці (singular locative)
на/в альтруї́стках (plural locative)
альтруї́стко (singular vocative)
альтруї́стки (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak
альтруїст (masculine)


архаїзм

архаї́зм (singular nominative)
архаї́зми (plural nominative)
архаї́зму (singular genitive)
архаї́змів (plural genitive)
архаї́зму (singular dative)
архаї́змові (singular dative)
архаї́змам (plural dative)
архаї́зм (singular accusative)
архаї́зми (plural accusative)
архаї́змом (singular instrumental)
архаї́змами (plural instrumental)
на/в архаї́змі (singular locative)
на/в архаї́змах (plural locative)
архаї́зме (singular vocative)
архаї́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


архаїзмам

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵃᵐ⁾


архаїзмами

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵃᵐʸ⁾


архаїзмах

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵃᵏʰ⁾


архаїзме

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵉ⁾


архаїзми

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐʸ⁾


архаїзмі

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐⁱ⁾


архаїзмів

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐⁱᵛ⁾


архаїзмові

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


архаїзмом

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


архаїзму

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵘ⁾


-їчний

Suffixe accentué permettant de créer des adjectifs à partir de noms dont le radical se termine par une voyelle.


архаїзувати

Verbedérivé de архаїзм (« archaïsme »), avec le suffixe -їзувати.

архаїзува́ти arkhajizuvaty \Prononciation ?\ perfectif et imperfectif transitif de type 2a


архаїзую

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘʲᵘ⁾

Première personne du singulier du présent de архаїзува́ти.


архаїзуєш

Deuxième personne du singulier du présent de архаїзува́ти.


архаїзує

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘʲᵉ⁾

Troisième personne du singulier du présent de архаїзува́ти.


архаїзуємо

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du présent de архаїзува́ти.


архаїзуєм

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘʲᵉᵐ⁾


архаїзуєте

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de архаїзува́ти.


архаїзують

Troisième personne du pluriel du présent de архаїзува́ти.


архаїзуватиму

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de архаїзува́ти.


архаїзуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de архаїзува́ти.


архаїзуватиме

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de архаїзува́ти.


архаїзуватимемо

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de архаїзува́ти.


архаїзуватимем

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾


архаїзуватимете

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de архаїзува́ти.


архаїзуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de архаїзува́ти.


архаїзував

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵛ⁾

Passé masculin singulier de архаїзува́ти.


архаїзувала

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵃ⁾

Passé féminin singulier de архаїзува́ти.


архаїзувало

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵒ⁾


архаїзували

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡʸ⁾


архаїзуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de архаїзува́ти.


архаїзуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de архаїзува́ти.


архаїзуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de архаїзува́ти.


архаїзований

Participe passé passif du verbe архаїзува́ти (« archaïser »).

Cas
Singulier
Pluriel
архаїзо́ваний (masculine nominative)
архаїзо́вана (feminine nominative)
архаїзо́ване (neuter nominative)
архаїзо́вані (nominative)
архаїзо́ваного (masculine genitive)
архаїзо́ваної (feminine genitive)
архаїзо́ваного (neuter genitive)
архаїзо́ваних (genitive)
архаїзо́ваному (masculine dative)
архаїзо́ваній (feminine dative)
архаїзо́ваному (neuter dative)
архаїзо́ваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
архаїзо́вану (feminine accusative)
архаїзо́ване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
архаїзо́ваним (masculine instrumental)
архаїзо́ваною (feminine instrumental)
архаїзо́ваним (neuter instrumental)
архаїзо́ваними (instrumental)
архаїзо́ваному (masculine locative)
архаїзо́ванім (masculine locative)
архаїзо́ваній (feminine locative)
архаїзо́ваному (neuter locative)
архаїзо́ванім (neuter locative)
архаїзо́ваних (locative)


архаїзовано

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒ⁾


архаїзувавши

Gérondif passé de архаїзува́ти.


архаїзована

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵃ⁾

Nominatif féminin singulier de архаїзо́ваний.


архаїзоване

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵉ⁾

Nominatif neutre singulier de архаїзо́ваний.

Accusatif neutre singulier de архаїзо́ваний.


архаїзованим

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵐ⁾

Instrumental masculin singulier de архаїзо́ваний.

Instrumental neutre singulier de архаїзо́ваний.


архаїзованими

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵐʸ⁾


архаїзованих

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵏʰ⁾


архаїзовані

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿⁱ⁾


архаїзованій

Datif féminin singulier de архаїзо́ваний.

Locatif féminin singulier de архаїзо́ваний.


архаїзованім

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿⁱᵐ⁾

Locatif masculin singulier de архаїзо́ваний.

Locatif neutre singulier de архаїзо́ваний.


архаїзованого

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʰᵒ⁾

Génitif masculin singulier de архаїзо́ваний.

Génitif neutre singulier de архаїзо́ваний.


архаїзованої

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʲⁱ⁾

Génitif féminin singulier de архаїзо́ваний.


архаїзованому

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒᵐᵘ⁾

Datif masculin singulier de архаїзо́ваний.

Datif neutre singulier de архаїзо́ваний.


архаїзованою

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de архаїзо́ваний.


архаїзовану

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵘ⁾

Accusatif féminin singulier de архаїзо́ваний.


архаїзуватися

Verbedérivé de архаїзувати (« archaïser »), avec le suffixe -ся.

архаїзува́тися arkhajizuvatysja \Prononciation ?\ perfectif et imperfectif impersonnel transitif pronominal de type 2a


архаїзується

Troisième personne du singulier du présent de архаїзува́тися.


архаїзуються

Troisième personne du pluriel du présent de архаїзува́тися.


архаїзуватиметься

Troisième personne du singulier du futur de архаїзува́тися.


архаїзуватимуться

Troisième personne du pluriel du futur de архаїзува́тися.


архаїзувався

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵛˢʲᵃ⁾

Passé masculin singulier de архаїзува́тися.


архаїзувалася

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵃˢʲᵃ⁾

Passé féminin singulier de архаїзува́тися.


архаїзувалося

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵒˢʲᵃ⁾

Passé neutre singulier de архаїзува́тися.


архаїзувалися

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡʸˢʲᵃ⁾

Passé pluriel de архаїзува́тися.


архаїзувались

Passé pluriel de архаїзува́тися.


архаїзуючись

Gérondif présent de архаїзува́тися.


архаїзувавшись

Gérondif passé de архаїзува́тися.


застарілий

Participe passé actif du verbe заста́рі́ти (« vieillir »).

Cas
Singulier
Pluriel
застарі́лий (masculine nominative)
застарі́ла (feminine nominative)
застарі́ле (neuter nominative)
застарі́лі (nominative)
застарі́лого (masculine genitive)
застарі́лої (feminine genitive)
застарі́лого (neuter genitive)
застарі́лих (genitive)
застарі́лому (masculine dative)
застарі́лій (feminine dative)
застарі́лому (neuter dative)
застарі́лим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
застарі́лу (feminine accusative)
застарі́ле (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
застарі́лим (masculine instrumental)
застарі́лою (feminine instrumental)
застарі́лим (neuter instrumental)
застарі́лими (instrumental)
застарі́лому (masculine locative)
застарі́лім (masculine locative)
застарі́лій (feminine locative)
застарі́лому (neuter locative)
застарі́лім (neuter locative)
застарі́лих (locative)


застаріла

Nominatif féminin singulier de застарі́лий.


застаріле

Accusatif neutre singulier de застарі́лий.

Nominatif neutre singulier de застарі́лий.


застарілим

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡʸᵐ⁾

Instrumental masculin singulier de застарі́лий.

Instrumental neutre singulier de застарі́лий.


застарілими

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡʸᵐʸ⁾


застарілих

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡʸᵏʰ⁾


застарілій

Locatif féminin singulier de застарі́лий.


застарілім

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡⁱᵐ⁾

Locatif masculin singulier de застарі́лий.

Locatif neutre singulier de застарі́лий.


застарілого

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡᵒʰᵒ⁾

Génitif masculin singulier de застарі́лий.

Génitif neutre singulier de застарі́лий.


застарілої

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡᵒʲⁱ⁾

Génitif féminin singulier de застарі́лий.


застарілому

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡᵒᵐᵘ⁾

Datif masculin singulier de застарі́лий.


застарілою

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de застарі́лий.


застарілу

Accusatif féminin singulier de застарі́лий.


застаріти

Verbedérivé de старий (« vieux »), avec le préfixe за- (« devenir ») et le suffixe -іти.

заста́рі́ти zastarity \Prononciation ?\ perfectif intransitif de type 1a / imperfectif[s] : застаріва́ти


застарію

Première personne du singulier du futur de заста́рі́ти.


застарієш

Deuxième personne du singulier du futur de заста́рі́ти.


застаріє

Troisième personne du singulier du futur de заста́рі́ти.


застаріємо

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de заста́рі́ти.


застарієм

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱʲᵉᵐ⁾


застарієте

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de заста́рі́ти.


застаріють

Troisième personne du pluriel du futur de заста́рі́ти.


застарів

Passé masculin singulier de заста́рі́ти.


застарій

Deuxième personne du singulier de l’impératif de заста́рі́ти.


застаріймо

Première personne du pluriel de l’impératif de заста́рі́ти.


застарійте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de заста́рі́ти.


застарівати

Verbedérivé de старий (« vieux »), avec le préfixe за- (« devenir ») et le suffixe -івати.

застаріва́ти zastarivaty \Prononciation ?\ imperfectif intransitif de type 1a / perfectif[s] : заста́рі́ти


застаріваю

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃʲᵘ⁾

Première personne du singulier du présent de застаріва́ти.


застаріваєш

Deuxième personne du singulier du présent de застаріва́ти.


застаріває

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃʲᵉ⁾

Troisième personne du singulier du présent de застаріва́ти.


застаріваємо

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du présent de застаріва́ти.


застаріваєм

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃʲᵉᵐ⁾


застаріваєте

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de застаріва́ти.


застарівають

Troisième personne du pluriel du présent de застаріва́ти.


застаріватиму

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de застаріва́ти.


застаріватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de застаріва́ти.


застаріватиме

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de застаріва́ти.


застаріватимемо

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de застаріва́ти.


застаріватимем

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾


застаріватимете

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de застаріва́ти.


застаріватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de застаріва́ти.


застарівав

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃᵛ⁾

Passé masculin singulier de застаріва́ти.


застарівала

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃˡᵃ⁾

Passé féminin singulier de застаріва́ти.


застарівало

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃˡᵒ⁾


застарівали

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃˡʸ⁾


застарівай

Deuxième personne du singulier de l’impératif de застаріва́ти.


застаріваймо

Première personne du pluriel de l’impératif de застаріва́ти.


застарівайте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de застаріва́ти.


застарівавши

Gérondif passé de застаріва́ти.


архаїзація

Nomdérivé de архаїзм (« archaïsme »), avec le suffixe -їзація.

архаїза́ція (singular nominative)
архаїза́ції (singular genitive)
архаїза́ції (singular dative)
архаїза́цію (singular accusative)
архаїза́цією (singular instrumental)
на/в архаїза́ції (singular locative)
архаїза́ціє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵃ⁾


архаїзаціє

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵉ⁾


архаїзацією

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵉʲᵘ⁾


архаїзації

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲⁱ⁾


архаїзацію

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵘ⁾


-ація

Suffixe accentué correspondant la plupart du temps au préfixe français -ation.


архаїчно

Forme adverbiale de архаї́чний (« archaïque »).


архаїчність

Nomdérivé de архаїчний (« archaïque »), avec le suffixe -ість.

архаї́чність (singular nominative)
архаї́чності (singular genitive)
архаї́чності (singular dative)
архаї́чність (singular accusative)
архаї́чністю (singular instrumental)
на/в архаї́чності (singular locative)
архаї́чносте (singular vocative)
Nom de type 8a- selon Zaliznyak

Archaïcité (caractère archaïque de quelque chose).


архаїка

Nomdérivé de архаїзм (« archaïsme »), avec le suffixe -ка.

арха́їка (singular nominative)
арха́їки (singular genitive)
арха́їці (singular dative)
арха́їку (singular accusative)
арха́їкою (singular instrumental)
на/в арха́їці (singular locative)
арха́їко (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak

Archaïque (en tant que nom représentant ce qui est archaïque).


архаїкою

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᵏᵒʲᵘ⁾


архаїці

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᵗˢⁱ⁾


архаїст

Nomdérivé de архаїзм (« archaïsme »), avec le suffixe -їст.

архаї́ст (singular nominative)
архаї́сти (plural nominative)
архаї́ста (singular genitive)
архаї́стів (plural genitive)
архаї́сту (singular dative)
архаї́стові (singular dative)
архаї́стам (plural dative)
архаї́ста (singular accusative)
архаї́стів (plural accusative)
архаї́стом (singular instrumental)
архаї́стами (plural instrumental)
на/в архаї́сті, (singular locative)
архаї́стові (singular locative)
на/в архаї́стах (plural locative)
архаї́сте (singular vocative)
архаї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
архаїстка (feminine)


архаїста

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵃ⁾


архаїстам

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵃᵐ⁾


архаїстами

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵃᵐʸ⁾


архаїстах

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵃᵏʰ⁾


архаїсте

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵉ⁾


архаїсти

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸ⁾


архаїсті

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗⁱ⁾


архаїстів

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗⁱᵛ⁾


архаїстові

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵒᵛⁱ⁾


архаїстом

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵒᵐ⁾


архаїсту

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵘ⁾


архаїстика

Nomdérivé de архаїст (« artiste qui copie les œuvres antiques »), avec le suffixe -ика.

архаї́стика (singular nominative)
архаї́стики (singular genitive)
архаї́стиці (singular dative)
архаї́стику (singular accusative)
архаї́стикою (singular instrumental)
на/в архаї́стиці (singular locative)
архаї́стико (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵃ⁾


архаїстики

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸᵏʸ⁾


архаїстико

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵒ⁾


архаїстикою

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵒʲᵘ⁾


архаїстику

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵘ⁾


архаїстиці

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸᵗˢⁱ⁾


архаїстичний

Adjectifdérivé de архаїст (« artiste qui copie des œuvres antiques »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
архаїсти́чний (masculine nominative)
архаїсти́чна (feminine nominative)
архаїсти́чне (neuter nominative)
архаїсти́чні (nominative)
архаїсти́чного (masculine genitive)
архаїсти́чної (feminine genitive)
архаїсти́чного (neuter genitive)
архаїсти́чних (genitive)
архаїсти́чному (masculine dative)
архаїсти́чній (feminine dative)
архаїсти́чному (neuter dative)
архаїсти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
архаїсти́чну (feminine accusative)
архаїсти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
архаїсти́чним (masculine instrumental)
архаїсти́чною (feminine instrumental)
архаїсти́чним (neuter instrumental)
архаїсти́чними (instrumental)
архаїсти́чному (masculine locative)
архаїсти́чнім (masculine locative)
архаїсти́чній (feminine locative)
архаїсти́чному (neuter locative)
архаїсти́чнім (neuter locative)
архаїсти́чних (locative)


архаїстична

Nominatif féminin singulier de архаїсти́чний.


архаїстичне

Nominatif neutre singulier de архаїсти́чний.

Accusatif neutre singulier de архаїсти́чний.


архаїстичним

Instrumental masculin singulier de архаїсти́чний.

Instrumental neutre singulier de архаїсти́чний.


архаїстичній

Datif féminin singulier de архаїсти́чний.

Locatif féminin singulier de архаїсти́чний.


архаїстичнім

Locatif masculin singulier de архаїсти́чний.

Locatif neutre singulier de архаїсти́чний.


архаїстичного

Génitif masculin singulier de архаїсти́чний.

Génitif neutre singulier de архаїсти́чний.


архаїстичної

Génitif féminin singulier de архаїсти́чний.


архаїстичному

Datif masculin singulier de архаїсти́чний.

Datif neutre singulier de архаїсти́чний.


архаїстичною

Instrumental féminin singulier de архаїсти́чний.


архаїстичну

Accusatif féminin singulier de архаїсти́чний.


атеїзм

атеї́зм (singular nominative)
атеї́зму (singular genitive)
атеї́зму (singular dative)
атеї́змові (singular dative)
атеї́зм (singular accusative)
атеї́змом (singular instrumental)
на/в атеї́змі, (singular locative)
по атеї́зму (singular locative)
атеї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


атеїзмові

⁽ᵃᵗᵉʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


атеїст

Nomdérivé de атеїзм (« athéisme »), avec le suffixe -їст.

атеї́ст (singular nominative)
атеї́сти (plural nominative)
атеї́ста (singular genitive)
атеї́стів (plural genitive)
атеї́сту (singular dative)
атеї́стові (singular dative)
атеї́стам (plural dative)
атеї́ста (singular accusative)
атеї́стів (plural accusative)
атеї́стом (singular instrumental)
атеї́стами (plural instrumental)
на/в атеї́сті, (singular locative)
атеї́стові (singular locative)
на/в атеї́стах (plural locative)
атеї́сте (singular vocative)
атеї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
атеїстка (feminine)


атеїстами

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵃᵐʸ⁾


атеїстах

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵃᵏʰ⁾


атеїстові

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵒᵛⁱ⁾


атеїстка

Nomdérivé de атеїст (« athée »), avec le suffixe -ка.

атеї́стка (singular nominative)
атеї́стки (plural nominative)
атеї́стки (singular genitive)
атеї́сток (plural genitive)
атеї́стці (singular dative)
атеї́сткам (plural dative)
атеї́стку (singular accusative)
атеї́сток (plural accusative)
атеї́сткою (singular instrumental)
атеї́стками (plural instrumental)
на/в атеї́стці (singular locative)
на/в атеї́стках (plural locative)
атеї́стко (singular vocative)
атеї́стки (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak
атеїст (masculine)


атеїсткам

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵏᵃᵐ⁾


атеїстками

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵏᵃᵐʸ⁾


атеїстках

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵏᵃᵏʰ⁾


атеїсткою

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵏᵒʲᵘ⁾


атеїстці

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵗˢⁱ⁾


атеїстично

Forme adverbiale de атеїсти́чний (« athée »).

De manière athée, sans faire intervenir de religion.


ведаїзм

ведаї́зм (singular nominative)
ведаї́зму (singular genitive)
ведаї́зму (singular dative)
ведаї́змові (singular dative)
ведаї́зм (singular accusative)
ведаї́змом (singular instrumental)
на/у ведаї́змі, (singular locative)
по ведаї́зму (singular locative)
ведаї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


ведаїзмові

⁽ᵛᵉᵈᵃʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


ведаїзмом

⁽ᵛᵉᵈᵃʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


ведизм

веди́зм (singular nominative)
веди́зму (singular genitive)
веди́зму (singular dative)
веди́змові (singular dative)
веди́зм (singular accusative)
веди́змом (singular instrumental)
на/у веди́змі, (singular locative)
по веди́зму (singular locative)
веди́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


гебраїзм

гебраї́зм (singular nominative)
гебраї́зми (plural nominative)
гебраї́зму (singular genitive)
гебраї́змів (plural genitive)
гебраї́зму (singular dative)
гебраї́змові (singular dative)
гебраї́змам (plural dative)
гебраї́зм (singular accusative)
гебраї́зми (plural accusative)
гебраї́змом (singular instrumental)
гебраї́змами (plural instrumental)
на/у гебраї́змі (singular locative)
на/у гебраї́змах (plural locative)
гебраї́зме (singular vocative)
гебраї́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


гебраїзмам

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵃᵐ⁾


гебраїзмами

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵃᵐʸ⁾


гебраїзмах

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵃᵏʰ⁾


гебраїзме

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵉ⁾


гебраїзми

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐʸ⁾


гебраїзмі

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐⁱ⁾


гебраїзмів

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐⁱᵛ⁾


гебраїзмові

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


гебраїзмом

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


гебраїзму

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵘ⁾


гебраїст

Nomdérivé de гебраїзм (« hébraïsme »), avec le suffixe -їст.

гебраї́ст (singular nominative)
гебраї́сти (plural nominative)
гебраї́ста (singular genitive)
гебраї́стів (plural genitive)
гебраї́сту (singular dative)
гебраї́стові (singular dative)
гебраї́стам (plural dative)
гебраї́ста (singular accusative)
гебраї́стів (plural accusative)
гебраї́стом (singular instrumental)
гебраї́стами (plural instrumental)
на/у гебраї́сті, (singular locative)
гебраї́стові (singular locative)
на/у гебраї́стах (plural locative)
гебраї́сте (singular vocative)
гебраї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


гебраїста

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵃ⁾


гебраїстам

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵃᵐ⁾


гебраїстами

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵃᵐʸ⁾


гебраїстах

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵃᵏʰ⁾


гебраїсте

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵉ⁾


гебраїсти

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸ⁾


гебраїсті

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗⁱ⁾


гебраїстів

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗⁱᵛ⁾


гебраїстові

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵒᵛⁱ⁾


гебраїстом

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵒᵐ⁾


гебраїсту

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵘ⁾


гебраїзувати

Verbedérivé de гебраїзм (« hébraïsme »), avec le suffixe -їзувати.

гебраїзува́ти hebrajizuvaty \Prononciation ?\ perfectif et imperfectif transitif de type 2a


гебраїзую

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘʲᵘ⁾

Première personne du singulier du présent de гебраїзува́ти.


гебраїзуєш

Deuxième personne du singulier du présent de гебраїзува́ти.


гебраїзує

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘʲᵉ⁾

Troisième personne du singulier du présent de гебраїзува́ти.


гебраїзуємо

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du présent de гебраїзува́ти.


гебраїзуєм

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘʲᵉᵐ⁾


гебраїзуєте

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de гебраїзува́ти.


гебраїзують

Troisième personne du pluriel du présent de гебраїзува́ти.


гебраїзуватиму

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de гебраїзува́ти.


гебраїзуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de гебраїзува́ти.


гебраїзуватиме

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de гебраїзува́ти.


гебраїзуватимемо

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de гебраїзува́ти.


гебраїзуватимем

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾


гебраїзуватимете

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de гебраїзува́ти.


гебраїзуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de гебраїзува́ти.


гебраїзував

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵛ⁾

Passé masculin singulier de гебраїзува́ти.


гебраїзувала

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵃ⁾

Passé féminin singulier de гебраїзува́ти.


гебраїзувало

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵒ⁾

Passé neutre singulier de гебраїзува́ти.


гебраїзували

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡʸ⁾

Passé pluriel de гебраїзува́ти.


гебраїзуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de гебраїзува́ти.


гебраїзуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de гебраїзува́ти.


гебраїзуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de гебраїзува́ти.


гебраїзований

Participe passé passif du verbe гебраїзува́ти (« hébraïser »).

Cas
Singulier
Pluriel
гебраїзо́ваний (masculine nominative)
гебраїзо́вана (feminine nominative)
гебраїзо́ване (neuter nominative)
гебраїзо́вані (nominative)
гебраїзо́ваного (masculine genitive)
гебраїзо́ваної (feminine genitive)
гебраїзо́ваного (neuter genitive)
гебраїзо́ваних (genitive)
гебраїзо́ваному (masculine dative)
гебраїзо́ваній (feminine dative)
гебраїзо́ваному (neuter dative)
гебраїзо́ваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
гебраїзо́вану (feminine accusative)
гебраїзо́ване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
гебраїзо́ваним (masculine instrumental)
гебраїзо́ваною (feminine instrumental)
гебраїзо́ваним (neuter instrumental)
гебраїзо́ваними (instrumental)
гебраїзо́ваному (masculine locative)
гебраїзо́ванім (masculine locative)
гебраїзо́ваній (feminine locative)
гебраїзо́ваному (neuter locative)
гебраїзо́ванім (neuter locative)
гебраїзо́ваних (locative)


гебраїзовано

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒ⁾


гебраїзувавши

Gérondif passé de гебраїзува́ти.


гебраїзована

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵃ⁾

Nominatif féminin singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзоване

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵉ⁾

Nominatif neutre singulier de гебраїзо́ваний.

Accusatif neutre singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзованим

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵐ⁾

Instrumental masculin singulier de гебраїзо́ваний.

Instrumental neutre singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзованими

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵐʸ⁾


гебраїзованих

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵏʰ⁾


гебраїзовані

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿⁱ⁾


гебраїзованій

Datif féminin singulier de гебраїзо́ваний.

Locatif féminin singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзованім

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿⁱᵐ⁾

Locatif masculin singulier de гебраїзо́ваний.

Locatif neutre singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзованого

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʰᵒ⁾

Génitif masculin singulier de гебраїзо́ваний.

Génitif neutre singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзованої

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʲⁱ⁾

Génitif féminin singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзованому

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒᵐᵘ⁾

Datif masculin singulier de гебраїзо́ваний.

Datif neutre singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзованою

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзовану

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵘ⁾

Accusatif féminin singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїстика

Nomdérivé de гебраїст (« hébraïste »), avec le suffixe -ика.

гебраї́стика (singular nominative)
гебраї́стики (singular genitive)
гебраї́стиці (singular dative)
гебраї́стику (singular accusative)
гебраї́стикою (singular instrumental)
на/у гебраї́стиці (singular locative)
гебраї́стико (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵃ⁾

Étude de la langue ou de la culture hébraïque.


гебраїстики

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸᵏʸ⁾


гебраїстико

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵒ⁾


гебраїстикою

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵒʲᵘ⁾


гебраїстику

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵘ⁾


гебраїстиці

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸᵗˢⁱ⁾


генотеїзм

генотеї́зм (singular nominative)
генотеї́зму (singular genitive)
генотеї́зму (singular dative)
генотеї́змові (singular dative)
генотеї́зм (singular accusative)
генотеї́змом (singular instrumental)
на/у генотеї́змі, (singular locative)
по генотеї́зму (singular locative)
генотеї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak
енотеї́зм

⁽ʰᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐ⁾


генотеїзме

⁽ʰᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵉ⁾


генотеїзмі

⁽ʰᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐⁱ⁾


генотеїзмові

⁽ʰᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


генотеїзмом

⁽ʰᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


генотеїзму

⁽ʰᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵘ⁾


енотеїзм

енотеї́зм (singular nominative)
енотеї́зму (singular genitive)
енотеї́зму (singular dative)
енотеї́змові (singular dative)
енотеї́зм (singular accusative)
енотеї́змом (singular instrumental)
на/у енотеї́змі, (singular locative)
по енотеї́зму (singular locative)
енотеї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak
генотеї́зм


енотеїзме

⁽ᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵉ⁾


енотеїзмі

⁽ᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐⁱ⁾


енотеїзмові

⁽ᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


енотеїзмом

⁽ᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


енотеїзму

⁽ᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵘ⁾


героїзм

герої́зм (singular nominative)
герої́зму (singular genitive)
герої́зму (singular dative)
герої́змові (singular dative)
герої́зм (singular accusative)
герої́змом (singular instrumental)
на/у герої́змі, (singular locative)
по герої́зму (singular locative)
герої́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


героїзмові

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


героїзмом

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


героїзація

Nomdérivé de герой (« héros »), avec le suffixe -їзація.

героїза́ція (singular nominative)
героїза́ції (singular genitive)
героїза́ції (singular dative)
героїза́цію (singular accusative)
героїза́цією (singular instrumental)
на/у героїза́ції (singular locative)
героїза́ціє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵃ⁾


героїзаціє

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵉ⁾


героїзацією

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵉʲᵘ⁾


героїзації

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲⁱ⁾


героїзацію

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵘ⁾


-їзація

-изація
-ізація

Suffixe nominal accentué correspondant au suffixe français -isation, utilisé lorsque le radical se termine par une voyelle.


героєвим

Instrumental masculin singulier de геро́їв.

Instrumental neutre singulier de геро́їв.


героєвими

⁽ʰᵉʳᵒʲᵉᵛʸᵐʸ⁾


героєвих

⁽ʰᵉʳᵒʲᵉᵛʸᵏʰ⁾


героєвого

⁽ʰᵉʳᵒʲᵉᵛᵒʰᵒ⁾


героєвої

⁽ʰᵉʳᵒʲᵉᵛᵒʲⁱ⁾


героєвому

⁽ʰᵉʳᵒʲᵉᵛᵒᵐᵘ⁾


героєвою

⁽ʰᵉʳᵒʲᵉᵛᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de геро́їв.


героїчний

Adjectifdérivé de герой (« héros »), avec le suffixe -їчний.

Cas
Singulier
Pluriel
герої́чний (masculine nominative)
герої́чна (feminine nominative)
герої́чне (neuter nominative)
герої́чні (nominative)
герої́чного (masculine genitive)
герої́чної (feminine genitive)
герої́чного (neuter genitive)
герої́чних (genitive)
герої́чному (masculine dative)
герої́чній (feminine dative)
герої́чному (neuter dative)
герої́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
герої́чну (feminine accusative)
герої́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
герої́чним (masculine instrumental)
герої́чною (feminine instrumental)
герої́чним (neuter instrumental)
герої́чними (instrumental)
герої́чному (masculine locative)
герої́чнім (masculine locative)
герої́чній (feminine locative)
герої́чному (neuter locative)
герої́чнім (neuter locative)
герої́чних (locative)


героїчна

Nominatif féminin singulier de герої́чний.


героїчне

Nominatif neutre singulier de герої́чний.

Accusatif neutre singulier de герої́чний.


героїчним

Instrumental masculin singulier de герої́чний.

Instrumental neutre singulier de герої́чний.


героїчній

Locatif féminin singulier de герої́чний.


героїчнім

Locatif masculin singulier de герої́чний.


героїчного

Génitif masculin singulier de герої́чний.


героїчної

Génitif féminin singulier de герої́чний.


героїчною

Instrumental féminin singulier de герої́чний.


героїчну

Accusatif féminin singulier de герої́чний.


героїчно

Forme adverbiale de герої́чний (« héroïque »).


героїня

Nomdérivé de герой (« héros »), avec le suffixe -їня.

герої́ня (singular nominative)
герої́ні (plural nominative)
герої́ні (singular genitive)
герої́нь (plural genitive)
герої́ні (singular dative)
герої́ням (plural dative)
герої́ню (singular accusative)
герої́нь (plural accusative)
герої́нею (singular instrumental)
герої́нями (plural instrumental)
на/у герої́ні (singular locative)
на/у герої́нях (plural locative)
герої́не (singular vocative)
герої́ні (plural vocative)
Nom de type 5a selon Zaliznyak
герой (masculine)

Uk-героїня.ogg

L’héroïne en tant que drogue se dit герої́н.


героїнею

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱⁿᵉʲᵘ⁾


героїням

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱⁿʲᵃᵐ⁾


героїнями

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱⁿʲᵃᵐʸ⁾


героїнях

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱⁿʲᵃᵏʰ⁾


героїко-комічний

Adjectifcomposé de героїчний (« héroïque ») et de комічний (« comique »).

Cas
Singulier
Pluriel
геро́їко-комі́чний (masculine nominative)
геро́їко-комі́чна (feminine nominative)
геро́їко-комі́чне (neuter nominative)
геро́їко-комі́чні (nominative)
геро́їко-комі́чного (masculine genitive)
геро́їко-комі́чної (feminine genitive)
геро́їко-комі́чного (neuter genitive)
геро́їко-комі́чних (genitive)
геро́їко-комі́чному (masculine dative)
геро́їко-комі́чній (feminine dative)
геро́їко-комі́чному (neuter dative)
геро́їко-комі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
геро́їко-комі́чну (feminine accusative)
геро́їко-комі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
геро́їко-комі́чним (masculine instrumental)
геро́їко-комі́чною (feminine instrumental)
геро́їко-комі́чним (neuter instrumental)
геро́їко-комі́чними (instrumental)
геро́їко-комі́чному (masculine locative)
геро́їко-комі́чнім (masculine locative)
геро́їко-комі́чній (feminine locative)
геро́їко-комі́чному (neuter locative)
геро́їко-комі́чнім (neuter locative)
геро́їко-комі́чних (locative)


героїко-комічна

Nominatif féminin singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічне

Nominatif neutre singulier de геро́їко-комі́чний.

Accusatif neutre singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічним

Instrumental masculin singulier de геро́їко-комі́чний.

Instrumental neutre singulier de геро́їко-комі́чний.

Datif pluriel de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічними

Instrumental pluriel de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічних

Génitif pluriel de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічні

Nominatif pluriel de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічній

Datif féminin singulier de геро́їко-комі́чний.

Locatif féminin singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічнім

Locatif masculin singulier de геро́їко-комі́чний.

Locatif neutre singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічного

Génitif masculin singulier de геро́їко-комі́чний.

Génitif neutre singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічної

Génitif féminin singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічному

Datif masculin singulier de геро́їко-комі́чний.

Datif neutre singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічною

Instrumental féminin singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічну

Accusatif féminin singulier de геро́їко-комі́чний.


комічний

Adjectifdérivé de комік (« comique »), avec le suffixe -ічний.

Cas
Singulier
Pluriel
комі́чний (masculine nominative)
комі́чна (feminine nominative)
комі́чне (neuter nominative)
комі́чні (nominative)
комі́чного (masculine genitive)
комі́чної (feminine genitive)
комі́чного (neuter genitive)
комі́чних (genitive)
комі́чному (masculine dative)
комі́чній (feminine dative)
комі́чному (neuter dative)
комі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
комі́чну (feminine accusative)
комі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
комі́чним (masculine instrumental)
комі́чною (feminine instrumental)
комі́чним (neuter instrumental)
комі́чними (instrumental)
комі́чному (masculine locative)
комі́чнім (masculine locative)
комі́чній (feminine locative)
комі́чному (neuter locative)
комі́чнім (neuter locative)
комі́чних (locative)

Uk-комічний.ogg


комічна

Nominatif féminin singulier de комі́чний.


комічне

Nominatif neutre singulier de комі́чний.

Accusatif neutre singulier de комі́чний.


комічним

Instrumental masculin singulier de комі́чний.

Instrumental neutre singulier de комі́чний.


комічнім

Locatif masculin singulier de комі́чний.


комічного

Génitif masculin singulier de комі́чний.


комічною

Instrumental féminin singulier de комі́чний.


комічну

Accusatif féminin singulier de комі́чний.


героїко-патріотичний

Adjectifcomposé de героїчний (« héroïque ») et de патріотичний (« patriotique »).

Cas
Singulier
Pluriel
геро́їко-патріоти́чний (masculine nominative)
геро́їко-патріоти́чна (feminine nominative)
геро́їко-патріоти́чне (neuter nominative)
геро́їко-патріоти́чні (nominative)
геро́їко-патріоти́чного (masculine genitive)
геро́їко-патріоти́чної (feminine genitive)
геро́їко-патріоти́чного (neuter genitive)
геро́їко-патріоти́чних (genitive)
геро́їко-патріоти́чному (masculine dative)
геро́їко-патріоти́чній (feminine dative)
геро́їко-патріоти́чному (neuter dative)
геро́їко-патріоти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
геро́їко-патріоти́чну (feminine accusative)
геро́їко-патріоти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
геро́їко-патріоти́чним (masculine instrumental)
геро́їко-патріоти́чною (feminine instrumental)
геро́їко-патріоти́чним (neuter instrumental)
геро́їко-патріоти́чними (instrumental)
геро́їко-патріоти́чному (masculine locative)
геро́їко-патріоти́чнім (masculine locative)
геро́їко-патріоти́чній (feminine locative)
геро́їко-патріоти́чному (neuter locative)
геро́їко-патріоти́чнім (neuter locative)
геро́їко-патріоти́чних (locative)


героїко-патріотична

Nominatif féminin singulier de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичне

Nominatif neutre singulier de геро́їко-патріоти́чний.

Accusatif neutre singulier de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичним

Instrumental masculin singulier de геро́їко-патріоти́чний.

Instrumental neutre singulier de геро́їко-патріоти́чний.

Datif pluriel de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичними

Instrumental pluriel de геро́їко-патріоти́чний.

fr-героїко-патріотичними-uk-adj-g7rFCMHp


героїко-патріотичних

Génitif pluriel de геро́їко-патріоти́чний.

Locatif pluriel de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичні

Nominatif pluriel de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичній

Datif féminin singulier de геро́їко-патріоти́чний.

Locatif féminin singulier de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичнім

Locatif masculin singulier de геро́їко-патріоти́чний.

Locatif neutre singulier de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичного

Génitif masculin singulier de геро́їко-патріоти́чний.

fr-героїко-патріотичного-uk-adj-VFvs29zX

Génitif neutre singulier de геро́їко-патріоти́чний.

fr-героїко-патріотичного-uk-adj-xfMo1592


героїко-патріотичної

Génitif féminin singulier de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичному

Datif masculin singulier de геро́їко-патріоти́чний.

fr-героїко-патріотичному-uk-adj-9wI8Dwo5

fr-героїко-патріотичному-uk-adj-7ipQl1U0

Datif neutre singulier de геро́їко-патріоти́чний.

fr-героїко-патріотичному-uk-adj-fpWkLLcQ

fr-героїко-патріотичному-uk-adj-WD-artVS


героїко-патріотичною

Instrumental féminin singulier de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичну

Accusatif féminin singulier de геро́їко-патріоти́чний.


патріотичний

Adjectifdérivé de патріот (« patriote »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
патріоти́чний (masculine nominative)
патріоти́чна (feminine nominative)
патріоти́чне (neuter nominative)
патріоти́чні (nominative)
патріоти́чного (masculine genitive)
патріоти́чної (feminine genitive)
патріоти́чного (neuter genitive)
патріоти́чних (genitive)
патріоти́чному (masculine dative)
патріоти́чній (feminine dative)
патріоти́чному (neuter dative)
патріоти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
патріоти́чну (feminine accusative)
патріоти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
патріоти́чним (masculine instrumental)
патріоти́чною (feminine instrumental)
патріоти́чним (neuter instrumental)
патріоти́чними (instrumental)
патріоти́чному (masculine locative)
патріоти́чнім (masculine locative)
патріоти́чній (feminine locative)
патріоти́чному (neuter locative)
патріоти́чнім (neuter locative)
патріоти́чних (locative)


патріотична

Nominatif féminin singulier de патріоти́чний.


патріотичне

Nominatif neutre singulier de патріоти́чний.

Accusatif neutre singulier de патріоти́чний.


патріотичним

Instrumental masculin singulier de патріоти́чний.

Instrumental neutre singulier de патріоти́чний.


патріотичній

Locatif féminin singulier de патріоти́чний.

Datif féminin singulier de патріоти́чний.


патріотичнім

Locatif masculin singulier de патріоти́чний.

Locatif neutre singulier de патріоти́чний.


патріотичного

Génitif masculin singulier de патріоти́чний.

Génitif neutre singulier de патріоти́чний.


патріотичної

Génitif féminin singulier de патріоти́чний.


патріотичному

Datif masculin singulier de патріоти́чний.

Datif neutre singulier de патріоти́чний.


патріотичною

Instrumental féminin singulier de патріоти́чний.


патріотичну

Accusatif féminin singulier de патріоти́чний.


Гурзуф

Гурзу́ф (singular nominative)
Гурзу́фу (singular genitive)
Гурзу́фу (singular dative)
Гурзу́фові (singular dative)
Гурзу́ф (singular accusative)
Гурзу́фом (singular instrumental)
на/у Гурзу́фі, (singular locative)
по Гурзу́фу (singular locative)
Гурзу́фе (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


Ореанда

Ореа́нда (singular nominative)
Ореа́нди (singular genitive)
Ореа́нді (singular dative)
Ореа́нду (singular accusative)
Ореа́ндою (singular instrumental)
на/в Ореа́нді (singular locative)
Ореа́ндо (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


Алупка

Алу́пка (singular nominative)
Алу́пки (singular genitive)
Алу́пці (singular dative)
Алу́пку (singular accusative)
Алу́пкою (singular instrumental)
на/в Алу́пці (singular locative)
Алу́пко (singular vocative)
Nom de type 3*a- selon Zaliznyak


Бахчисарай

Бахчисара́й (singular nominative)
Бахчисара́я (singular genitive)
Бахчисара́ю (singular dative)
Бахчисара́єві (singular dative)
Бахчисара́й (singular accusative)
Бахчисара́єм (singular instrumental)
на/у Бахчисара́ї, (singular locative)
Бахчисара́ю (singular locative)
Бахчисара́ю (singular vocative)
Nom de type 6a- selon Zaliznyak


героїзмофобія

Nomdérivé de героїзм (« héroïsme »), avec le suffixe -фобія.

героїзмофо́бія (singular nominative)
героїзмофо́бії (singular genitive)
героїзмофо́бії (singular dative)
героїзмофо́бію (singular accusative)
героїзмофо́бією (singular instrumental)
на/у героїзмофо́бії (singular locative)
героїзмофо́біє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᶠᵒᵇⁱʲᵃ⁾

Rejet de tout ce qui attrait au comportement héroïque.


героїзмофобіє

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᶠᵒᵇⁱʲᵉ⁾


героїзмофобією

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᶠᵒᵇⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de героїзмофо́бія.


героїзмофобії

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᶠᵒᵇⁱʲⁱ⁾


героїзмофобію

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᶠᵒᵇⁱʲᵘ⁾


героїзувати

Verbedérivé de героїзм (« héroïsme »), avec le suffixe -їзувати.

героїзува́ти herojizuvaty \Prononciation ?\ perfectif et imperfectif transitif de type 2a


героїзую

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘʲᵘ⁾

Première personne du singulier du présent de героїзува́ти.


героїзуєш

Deuxième personne du singulier du présent de героїзува́ти.


героїзує

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘʲᵉ⁾

Troisième personne du singulier du présent de героїзува́ти.


героїзуємо

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du présent de героїзува́ти.


героїзуєм

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘʲᵉᵐ⁾


героїзуєте

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de героїзува́ти.


героїзують

Troisième personne du pluriel du présent de героїзува́ти.


героїзуватиму

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de героїзува́ти.


героїзуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de героїзува́ти.


героїзуватиме

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de героїзува́ти.


героїзуватимемо

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de героїзува́ти.


героїзуватимем

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾


героїзуватимете

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de героїзува́ти.


героїзуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de героїзува́ти.


героїзував

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃᵛ⁾

Passé masculin singulier de героїзува́ти.


героїзувала

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵃ⁾

Passé féminin singulier de героїзува́ти.


героїзувало

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵒ⁾


героїзували

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃˡʸ⁾


героїзуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de героїзува́ти.


героїзуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de героїзува́ти.


героїзуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de героїзува́ти.


героїзований

Participe passé passif du verbe героїзува́ти (« héroïser ou héroïciser »).

Cas
Singulier
Pluriel
героїзо́ваний (masculine nominative)
героїзо́вана (feminine nominative)
героїзо́ване (neuter nominative)
героїзо́вані (nominative)
героїзо́ваного (masculine genitive)
героїзо́ваної (feminine genitive)
героїзо́ваного (neuter genitive)
героїзо́ваних (genitive)
героїзо́ваному (masculine dative)
героїзо́ваній (feminine dative)
героїзо́ваному (neuter dative)
героїзо́ваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
героїзо́вану (feminine accusative)
героїзо́ване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
героїзо́ваним (masculine instrumental)
героїзо́ваною (feminine instrumental)
героїзо́ваним (neuter instrumental)
героїзо́ваними (instrumental)
героїзо́ваному (masculine locative)
героїзо́ванім (masculine locative)
героїзо́ваній (feminine locative)
героїзо́ваному (neuter locative)
героїзо́ванім (neuter locative)
героїзо́ваних (locative)


героїзовано

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒ⁾


героїзувавши

Gérondif passé de героїзува́ти.


героїзована

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵃ⁾

Nominatif féminin singulier de героїзо́ваний.


героїзоване

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵉ⁾

Nominatif neutre singulier de героїзо́ваний.

Accusatif neutre singulier de героїзо́ваний.


героїзованим

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵐ⁾

Instrumental masculin singulier de героїзо́ваний.

Instrumental neutre singulier de героїзо́ваний.


героїзованими

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵐʸ⁾


героїзованих

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵏʰ⁾


героїзовані

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿⁱ⁾


героїзованій

Datif féminin singulier de героїзо́ваний.

Locatif féminin singulier de героїзо́ваний.


героїзованім

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿⁱᵐ⁾

Locatif masculin singulier de героїзо́ваний.

Locatif neutre singulier de героїзо́ваний.


героїзованого

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʰᵒ⁾

Génitif masculin singulier de героїзо́ваний.

Génitif neutre singulier de героїзо́ваний.


героїзованої

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʲⁱ⁾

Génitif féminin singulier de героїзо́ваний.


героїзованому

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒᵐᵘ⁾

Datif masculin singulier de героїзо́ваний.

Datif neutre singulier de героїзо́ваний.


героїзованою

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de героїзо́ваний.


героїзовану

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵘ⁾

Accusatif féminin singulier de героїзо́ваний.


героїка

Nomdérivé de герой (« héros »), avec le suffixe -їка.

геро́їка (singular nominative)
геро́їки (singular genitive)
геро́їці (singular dative)
геро́їку (singular accusative)
геро́їкою (singular instrumental)
на/у геро́їці (singular locative)
геро́їко (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak

Héroïsme (aspect héroïque d'une action ou d’un événement).


героїкою

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵏᵒʲᵘ⁾


героїко-романтичний

Adjectifcomposé de героїчний (« héroïque ») et de романтичний (« romantique »).

Cas
Singulier
Pluriel
геро́їко-романти́чний (masculine nominative)
геро́їко-романти́чна (feminine nominative)
геро́їко-романти́чне (neuter nominative)
геро́їко-романти́чні (nominative)
геро́їко-романти́чного (masculine genitive)
геро́їко-романти́чної (feminine genitive)
геро́їко-романти́чного (neuter genitive)
геро́їко-романти́чних (genitive)
геро́їко-романти́чному (masculine dative)
геро́їко-романти́чній (feminine dative)
геро́їко-романти́чному (neuter dative)
геро́їко-романти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
геро́їко-романти́чну (feminine accusative)
геро́їко-романти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
геро́їко-романти́чним (masculine instrumental)
геро́їко-романти́чною (feminine instrumental)
геро́їко-романти́чним (neuter instrumental)
геро́їко-романти́чними (instrumental)
геро́їко-романти́чному (masculine locative)
геро́їко-романти́чнім (masculine locative)
геро́їко-романти́чній (feminine locative)
геро́їко-романти́чному (neuter locative)
геро́їко-романти́чнім (neuter locative)
геро́їко-романти́чних (locative)


героїко-романтична

Nominatif féminin singulier de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичне

Nominatif neutre singulier de геро́їко-романти́чний.

Accusatif neutre singulier de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичним

Instrumental masculin singulier de геро́їко-романти́чний.

Instrumental neutre singulier de геро́їко-романти́чний.

Datif pluriel de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичними

Instrumental pluriel de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичних

Génitif pluriel de геро́їко-романти́чний.

Locatif pluriel de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичні

Nominatif pluriel de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичній

Datif féminin singulier de геро́їко-романти́чний.

Locatif féminin singulier de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичнім

Locatif masculin singulier de геро́їко-романти́чний.

Locatif neutre singulier de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичного

Génitif masculin singulier de геро́їко-романти́чний.

Génitif neutre singulier de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичної

Génitif féminin singulier de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичному

Datif masculin singulier de геро́їко-романти́чний.

Datif neutre singulier de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичною

Instrumental féminin singulier de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичну

Accusatif féminin singulier de геро́їко-романти́чний.


романтичний

Adjectifdérivé de романтизм (« romantisme »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
романти́чний (masculine nominative)
романти́чна (feminine nominative)
романти́чне (neuter nominative)
романти́чні (nominative)
романти́чного (masculine genitive)
романти́чної (feminine genitive)
романти́чного (neuter genitive)
романти́чних (genitive)
романти́чному (masculine dative)
романти́чній (feminine dative)
романти́чному (neuter dative)
романти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
романти́чну (feminine accusative)
романти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
романти́чним (masculine instrumental)
романти́чною (feminine instrumental)
романти́чним (neuter instrumental)
романти́чними (instrumental)
романти́чному (masculine locative)
романти́чнім (masculine locative)
романти́чній (feminine locative)
романти́чному (neuter locative)
романти́чнім (neuter locative)
романти́чних (locative)


романтична

Nominatif féminin singulier de романти́чний.


романтичне

Nominatif neutre singulier de романти́чний.

Accusatif neutre singulier de романти́чний.


романтичним

Instrumental masculin singulier de романти́чний.

Instrumental neutre singulier de романти́чний.


романтичній

Datif féminin singulier de романти́чний.

Locatif féminin singulier de романти́чний.


романтичнім

Locatif masculin singulier de романти́чний.

Locatif neutre singulier de романти́чний.


романтичного

Génitif masculin singulier de романти́чний.

Génitif neutre singulier de романти́чний.


романтичної

Génitif féminin singulier de романти́чний.


романтичному

Datif masculin singulier de романти́чний.


романтичною

Instrumental féminin singulier de романти́чний.


романтичну

Accusatif féminin singulier de романти́чний.


героїти

Verbedérivé de герой (« héros »), avec le suffixe -їти.

геро́їти herojity \Prononciation ?\ imperfectif intransitif de type 5a


героїш

Deuxième personne du singulier du présent de геро́їти.


героїть

Troisième personne du singulier du présent de геро́їти.


героїмо

Première personne du pluriel du présent de геро́їти.


героїте

Deuxième personne du pluriel du présent de геро́їти.


героять

Troisième personne du pluriel du présent de геро́їти.


героїтиму

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de геро́їти.


героїтимеш

Deuxième personne du singulier du futur de геро́їти.


героїтиме

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de геро́їти.


героїтимемо

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de геро́їти.


героїтимем

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵗʸᵐᵉᵐ⁾


героїтимете

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de геро́їти.


героїтимуть

Troisième personne du pluriel du futur de геро́їти.


героймо

Première personne du pluriel de l’impératif de геро́їти.


геройте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de геро́їти.


героїтися

Verbedérivé de героїти (« inspirer des sentiments héroïques »), avec le suffixe -ся.

геро́їтися herojitysja \Prononciation ?\ perfectif impersonnel intransitif pronominal de type 5a


героїться

Troisième personne du singulier du futur de геро́їтися.


герояться

Troisième personne du pluriel du futur de геро́їтися.


героївся

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵛˢʲᵃ⁾


героїлася

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱˡᵃˢʲᵃ⁾


героїлося

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱˡᵒˢʲᵃ⁾


героїлися

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱˡʸˢʲᵃ⁾


геройствувати

Verbedérivé de геройство (« héroïsme »), avec le suffixe -увати.

геро́йствувати heroïstvuvaty \Prononciation ?\ imperfectif intransitif de type 2a


геройствую

Première personne du singulier du présent de геро́йствувати.


геройствуєш

Deuxième personne du singulier du présent de геро́йствувати.


геройствує

Troisième personne du singulier du présent de геро́йствувати.


геройствуємо

Première personne du pluriel du présent de геро́йствувати.


геройствуєте

Deuxième personne du pluriel du présent de геро́йствувати.


геройствують

Troisième personne du pluriel du présent de геро́йствувати.


геройствуватиму

Première personne du singulier du futur de геро́йствувати.


геройствуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de геро́йствувати.


геройствуватиме

Troisième personne du singulier du futur de геро́йствувати.


геройствуватимемо

Première personne du pluriel du futur de геро́йствувати.


геройствуватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de геро́йствувати.


геройствуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de геро́йствувати.


геройствував

Passé masculin singulier de геро́йствувати.


геройствувала

Passé féminin singulier de геро́йствувати.


геройствувало

Passé neutre singulier de геро́йствувати.


геройствували

Passé pluriel de геро́йствувати.


геройствуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de геро́йствувати.


геройствуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de геро́йствувати.


геройствуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de геро́йствувати.


геройствуючи

Gérondif présent de геро́йствувати.


геройствувавши

Gérondif passé de геро́йствувати.


геройський

Adjectifdérivé de герой (« héros »), avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
геро́йський (masculine nominative)
геро́йська (feminine nominative)
геро́йське (neuter nominative)
геро́йські (nominative)
геро́йського (masculine genitive)
геро́йської (feminine genitive)
геро́йського (neuter genitive)
геро́йських (genitive)
геро́йському (masculine dative)
геро́йській (feminine dative)
геро́йському (neuter dative)
геро́йським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
геро́йську (feminine accusative)
геро́йське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
геро́йським (masculine instrumental)
геро́йською (feminine instrumental)
геро́йським (neuter instrumental)
геро́йськими (instrumental)
геро́йському (masculine locative)
геро́йськім (masculine locative)
геро́йській (feminine locative)
геро́йському (neuter locative)
геро́йськім (neuter locative)
геро́йських (locative)


геройська

Nominatif féminin singulier de геро́йський.


геройське

Nominatif neutre singulier de геро́йський.

Accusatif neutre singulier de геро́йський.


геройським

Instrumental masculin singulier de геро́йський.

Instrumental neutre singulier de геро́йський.


геройській

Locatif féminin singulier de геро́йський.


геройськім

Locatif masculin singulier de геро́йський.

Locatif neutre singulier de геро́йський.


геройського

Génitif masculin singulier de геро́йський.

Génitif neutre singulier de геро́йський.


геройської

Génitif féminin singulier de геро́йський.


геройському

Datif masculin singulier de геро́йський.


геройською

Instrumental féminin singulier de геро́йський.


геройську

Accusatif féminin singulier de геро́йський.


дадаїзм

дадаї́зм (singular nominative)
дадаї́зму (singular genitive)
дадаї́зму (singular dative)
дадаї́змові (singular dative)
дадаї́зм (singular accusative)
дадаї́змом (singular instrumental)
на/у дадаї́змі, (singular locative)
по дадаї́зму (singular locative)
дадаї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


дадаїзмові

⁽ᵈᵃᵈᵃʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


дадаїзмом

⁽ᵈᵃᵈᵃʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


дадаїстський

Adjectifdérivé de дадаїст (« dadaïste »), avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
дадаї́стський (masculine nominative)
дадаї́стська (feminine nominative)
дадаї́стське (neuter nominative)
дадаї́стські (nominative)
дадаї́стського (masculine genitive)
дадаї́стської (feminine genitive)
дадаї́стського (neuter genitive)
дадаї́стських (genitive)
дадаї́стському (masculine dative)
дадаї́стській (feminine dative)
дадаї́стському (neuter dative)
дадаї́стським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
дадаї́стську (feminine accusative)
дадаї́стське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
дадаї́стським (masculine instrumental)
дадаї́стською (feminine instrumental)
дадаї́стським (neuter instrumental)
дадаї́стськими (instrumental)
дадаї́стському (masculine locative)
дадаї́стськім (masculine locative)
дадаї́стській (feminine locative)
дадаї́стському (neuter locative)
дадаї́стськім (neuter locative)
дадаї́стських (locative)


дадаїстська

Nominatif féminin singulier de дадаї́стський.


дадаїстське

Nominatif neutre singulier de дадаї́стський.

Accusatif neutre singulier de дадаї́стський.


дадаїстським

Instrumental masculin singulier de дадаї́стський.

Instrumental neutre singulier de дадаї́стський.


дадаїстській

Datif féminin singulier de дадаї́стський.

Locatif féminin singulier de дадаї́стський.


дадаїстськім

Locatif masculin singulier de дадаї́стський.

Locatif neutre singulier de дадаї́стський.


дадаїстського

Génitif masculin singulier de дадаї́стський.

Génitif neutre singulier de дадаї́стський.


дадаїстської

Génitif féminin singulier de дадаї́стський.


дадаїстському

Datif masculin singulier de дадаї́стський.

Datif neutre singulier de дадаї́стський.


дадаїстською

Instrumental féminin singulier de дадаї́стський.


дадаїстську

Accusatif féminin singulier de дадаї́стський.


дадаїст

Nomdérivé de дадаїзм (« dadaïsme »), avec le suffixe -їст.

дадаї́ст (singular nominative)
дадаї́сти (plural nominative)
дадаї́ста (singular genitive)
дадаї́стів (plural genitive)
дадаї́сту (singular dative)
дадаї́стові (singular dative)
дадаї́стам (plural dative)
дадаї́ста (singular accusative)
дадаї́стів (plural accusative)
дадаї́стом (singular instrumental)
дадаї́стами (plural instrumental)
на/у дадаї́сті, (singular locative)
дадаї́стові (singular locative)
на/у дадаї́стах (plural locative)
дадаї́сте (singular vocative)
дадаї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


дадаїстам

⁽ᵈᵃᵈᵃʲⁱˢᵗᵃᵐ⁾


дадаїстами

⁽ᵈᵃᵈᵃʲⁱˢᵗᵃᵐʸ⁾


дадаїстах

⁽ᵈᵃᵈᵃʲⁱˢᵗᵃᵏʰ⁾


дадаїстів

⁽ᵈᵃᵈᵃʲⁱˢᵗⁱᵛ⁾


дадаїстові

⁽ᵈᵃᵈᵃʲⁱˢᵗᵒᵛⁱ⁾


дадаїстом

⁽ᵈᵃᵈᵃʲⁱˢᵗᵒᵐ⁾


датаїзм

Nomdérivé de data (« données »), avec le suffixe -їзм.

датаї́зм (singular nominative)
датаї́зму (singular genitive)
датаї́зму (singular dative)
датаї́змові (singular dative)
датаї́зм (singular accusative)
датаї́змом (singular instrumental)
на/у датаї́змі, (singular locative)
по датаї́зму (singular locative)
датаї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


датаїзмові

⁽ᵈᵃᵗᵃʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


датаїзмом

⁽ᵈᵃᵗᵃʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


інформаціонізм

інформаціоні́зм (singular nominative)
інформаціоні́зму (singular genitive)
інформаціоні́зму (singular dative)
інформаціоні́змові (singular dative)
інформаціоні́зм (singular accusative)
інформаціоні́змом (singular instrumental)
на/у інформаціоні́змі, (singular locative)
по інформаціоні́зму (singular locative)
інформаціоні́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

⁽ⁱⁿᶠᵒʳᵐᵃᵗˢⁱᵒⁿⁱᶻᵐ⁾


інформаціонізме

⁽ⁱⁿᶠᵒʳᵐᵃᵗˢⁱᵒⁿⁱᶻᵐᵉ⁾


інформаціонізмі

⁽ⁱⁿᶠᵒʳᵐᵃᵗˢⁱᵒⁿⁱᶻᵐⁱ⁾


інформаціонізмові

⁽ⁱⁿᶠᵒʳᵐᵃᵗˢⁱᵒⁿⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


інформаціонізмом

⁽ⁱⁿᶠᵒʳᵐᵃᵗˢⁱᵒⁿⁱᶻᵐᵒᵐ⁾

Instrumental singulier de інформаціоні́зм.


інформаціонізму

⁽ⁱⁿᶠᵒʳᵐᵃᵗˢⁱᵒⁿⁱᶻᵐᵘ⁾


деїзм

деї́зм (singular nominative)
деї́зму (singular genitive)
деї́зму (singular dative)
деї́змові (singular dative)
деї́зм (singular accusative)
деї́змом (singular instrumental)
на/у деї́змі, (singular locative)
по деї́зму (singular locative)
деї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


деїст

деї́ст (singular nominative)
деї́сти (plural nominative)
деї́ста (singular genitive)
деї́стів (plural genitive)
деї́сту (singular dative)
деї́стові (singular dative)
деї́стам (plural dative)
деї́ста (singular accusative)
деї́стів (plural accusative)
деї́стом (singular instrumental)
деї́стами (plural instrumental)
на/у деї́сті, (singular locative)
деї́стові (singular locative)
на/у деї́стах (plural locative)
деї́сте (singular vocative)
деї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


деїстичний

Adjectifdérivé de деїст (« déiste »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
деїсти́чний (masculine nominative)
деїсти́чна (feminine nominative)
деїсти́чне (neuter nominative)
деїсти́чні (nominative)
деїсти́чного (masculine genitive)
деїсти́чної (feminine genitive)
деїсти́чного (neuter genitive)
деїсти́чних (genitive)
деїсти́чному (masculine dative)
деїсти́чній (feminine dative)
деїсти́чному (neuter dative)
деїсти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
деїсти́чну (feminine accusative)
деїсти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
деїсти́чним (masculine instrumental)
деїсти́чною (feminine instrumental)
деїсти́чним (neuter instrumental)
деїсти́чними (instrumental)
деїсти́чному (masculine locative)
деїсти́чнім (masculine locative)
деїсти́чній (feminine locative)
деїсти́чному (neuter locative)
деїсти́чнім (neuter locative)
деїсти́чних (locative)


деїстична

Nominatif féminin singulier de деїсти́чний.


деїстичне

Nominatif neutre singulier de деїсти́чний.

Accusatif neutre singulier de деїсти́чний.


деїстичним

Instrumental masculin singulier de деїсти́чний.

Instrumental neutre singulier de деїсти́чний.


деїстичній

Locatif féminin singulier de деїсти́чний.


деїстичнім

Locatif masculin singulier de деїсти́чний.

Locatif neutre singulier de деїсти́чний.


деїстичного

Génitif masculin singulier de деїсти́чний.

Génitif neutre singulier de деїсти́чний.


деїстичної

Génitif féminin singulier de деїсти́чний.


деїстичному

Datif masculin singulier de деїсти́чний.


деїстичною

Instrumental féminin singulier de деїсти́чний.


деїстичну

Accusatif féminin singulier de деїсти́чний.


джингоїзм

джингої́зм (singular nominative)
джингої́зму (singular genitive)
джингої́зму (singular dative)
джингої́змові (singular dative)
джингої́зм (singular accusative)
джингої́змом (singular instrumental)
на/у джингої́змі, (singular locative)
по джингої́зму (singular locative)
джингої́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


джингоїст

джингої́ст (singular nominative)
джингої́сти (plural nominative)
джингої́ста (singular genitive)
джингої́стів (plural genitive)
джингої́сту (singular dative)
джингої́стові (singular dative)
джингої́стам (plural dative)
джингої́ста (singular accusative)
джингої́стів (plural accusative)
джингої́стом (singular instrumental)
джингої́стами (plural instrumental)
на/у джингої́сті, (singular locative)
джингої́стові (singular locative)
на/у джингої́стах (plural locative)
джингої́сте (singular vocative)
джингої́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


дихроїзм

дихрої́зм (singular nominative)
дихрої́зму (singular genitive)
дихрої́зму (singular dative)
дихрої́змові (singular dative)
дихрої́зм (singular accusative)
дихрої́змом (singular instrumental)
на/у дихрої́змі, (singular locative)
по дихрої́зму (singular locative)
дихрої́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

⁽ᵈʸᵏʰʳᵒʲⁱᶻᵐ⁾


дихроїзме

⁽ᵈʸᵏʰʳᵒʲⁱᶻᵐᵉ⁾


дихроїзмі

⁽ᵈʸᵏʰʳᵒʲⁱᶻᵐⁱ⁾


дихроїзмові

⁽ᵈʸᵏʰʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


дихроїзмом

⁽ᵈʸᵏʰʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


дихроїзму

⁽ᵈʸᵏʰʳᵒʲⁱᶻᵐᵘ⁾


евфуїзм

евфуї́зм (singular nominative)
евфуї́зму (singular genitive)
евфуї́зму (singular dative)
евфуї́змові (singular dative)
евфуї́зм (singular accusative)
евфуї́змом (singular instrumental)
на/в евфуї́змі, (singular locative)
по евфуї́зму (singular locative)
евфуї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


евфуїзмові

⁽ᵉᵛᶠᵘʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


евфуїзмом

⁽ᵉᵛᶠᵘʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


евфуїстичний

Adjectifdérivé de евфуїст (« euphuiste »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
евфуїсти́чний (masculine nominative)
евфуїсти́чна (feminine nominative)
евфуїсти́чне (neuter nominative)
евфуїсти́чні (nominative)
евфуїсти́чного (masculine genitive)
евфуїсти́чної (feminine genitive)
евфуїсти́чного (neuter genitive)
евфуїсти́чних (genitive)
евфуїсти́чному (masculine dative)
евфуїсти́чній (feminine dative)
евфуїсти́чному (neuter dative)
евфуїсти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
евфуїсти́чну (feminine accusative)
евфуїсти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
евфуїсти́чним (masculine instrumental)
евфуїсти́чною (feminine instrumental)
евфуїсти́чним (neuter instrumental)
евфуїсти́чними (instrumental)
евфуїсти́чному (masculine locative)
евфуїсти́чнім (masculine locative)
евфуїсти́чній (feminine locative)
евфуїсти́чному (neuter locative)
евфуїсти́чнім (neuter locative)
евфуїсти́чних (locative)


евфуїстична

Nominatif féminin singulier de евфуїсти́чний.


евфуїстичне

Nominatif neutre singulier de евфуїсти́чний.

Accusatif neutre singulier de евфуїсти́чний.


евфуїстичним

Instrumental masculin singulier de евфуїсти́чний.

Instrumental neutre singulier de евфуїсти́чний.


евфуїстичній

Datif féminin singulier de евфуїсти́чний.

Locatif féminin singulier de евфуїсти́чний.


евфуїстичнім

Locatif masculin singulier de евфуїсти́чний.

Locatif neutre singulier de евфуїсти́чний.


евфуїстичного

Génitif masculin singulier de евфуїсти́чний.

Génitif neutre singulier de евфуїсти́чний.


евфуїстичної

Génitif féminin singulier de евфуїсти́чний.


евфуїстичному

Datif masculin singulier de евфуїсти́чний.

Datif neutre singulier de евфуїсти́чний.


евфуїстичною

Instrumental féminin singulier de евфуїсти́чний.


евфуїстичну

Accusatif féminin singulier de евфуїсти́чний.


евфуїст

евфуї́ст (singular nominative)
евфуї́сти (plural nominative)
евфуї́ста (singular genitive)
евфуї́стів (plural genitive)
евфуї́сту (singular dative)
евфуї́стові (singular dative)
евфуї́стам (plural dative)
евфуї́ста (singular accusative)
евфуї́стів (plural accusative)
евфуї́стом (singular instrumental)
евфуї́стами (plural instrumental)
на/в евфуї́сті, (singular locative)
евфуї́стові (singular locative)
на/в евфуї́стах (plural locative)
евфуї́сте (singular vocative)
евфуї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


евфуїстам

⁽ᵉᵛᶠᵘʲⁱˢᵗᵃᵐ⁾


евфуїстами

⁽ᵉᵛᶠᵘʲⁱˢᵗᵃᵐʸ⁾


евфуїстах

⁽ᵉᵛᶠᵘʲⁱˢᵗᵃᵏʰ⁾


евфуїстів

⁽ᵉᵛᶠᵘʲⁱˢᵗⁱᵛ⁾


евфуїстові

⁽ᵉᵛᶠᵘʲⁱˢᵗᵒᵛⁱ⁾


евфуїстом

⁽ᵉᵛᶠᵘʲⁱˢᵗᵒᵐ⁾


егоїзм

егої́зм (singular nominative)
егої́зму (singular genitive)
егої́зму (singular dative)
егої́змові (singular dative)
егої́зм (singular accusative)
егої́змом (singular instrumental)
на/в егої́змі, (singular locative)
по егої́зму (singular locative)
егої́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


егоїзмові

⁽ᵉʰᵒʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


егоїст

егої́ст (singular nominative)
егої́сти (plural nominative)
егої́ста (singular genitive)
егої́стів (plural genitive)
егої́сту (singular dative)
егої́стові (singular dative)
егої́стам (plural dative)
егої́ста (singular accusative)
егої́стів (plural accusative)
егої́стом (singular instrumental)
егої́стами (plural instrumental)
на/в егої́сті, (singular locative)
егої́стові (singular locative)
на/в егої́стах (plural locative)
егої́сте (singular vocative)
егої́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
егоїстка (feminine)


егоїстами

⁽ᵉʰᵒʲⁱˢᵗᵃᵐʸ⁾


егоїстах

⁽ᵉʰᵒʲⁱˢᵗᵃᵏʰ⁾


егоїстові

⁽ᵉʰᵒʲⁱˢᵗᵒᵛⁱ⁾


егоїстка

Nomdérivé de егоїст (« égoïste »), avec le suffixe -ка.

егої́стка (singular nominative)
егої́стки (plural nominative)
егої́стки (singular genitive)
егої́сток (plural genitive)
егої́стці (singular dative)
егої́сткам (plural dative)
егої́стку (singular accusative)
егої́сток (plural accusative)
егої́сткою (singular instrumental)
егої́стками (plural instrumental)
на/в егої́стці (singular locative)
на/в егої́стках (plural locative)
егої́стко (singular vocative)
егої́стки (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak
егоїст (masculine)


егоїсткам

⁽ᵉʰᵒʲⁱˢᵗᵏᵃᵐ⁾


егоїстками

⁽ᵉʰᵒʲⁱˢᵗᵏᵃᵐʸ⁾


егоїстках

⁽ᵉʰᵒʲⁱˢᵗᵏᵃᵏʰ⁾


егоїсткою

⁽ᵉʰᵒʲⁱˢᵗᵏᵒʲᵘ⁾


егоїстці

⁽ᵉʰᵒʲⁱˢᵗᵗˢⁱ⁾


егоїстичний

Adjectifdérivé de егоїст (« égoïste »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
егоїсти́чний (masculine nominative)
егоїсти́чна (feminine nominative)
егоїсти́чне (neuter nominative)
егоїсти́чні (nominative)
егоїсти́чного (masculine genitive)
егоїсти́чної (feminine genitive)
егоїсти́чного (neuter genitive)
егоїсти́чних (genitive)
егоїсти́чному (masculine dative)
егоїсти́чній (feminine dative)
егоїсти́чному (neuter dative)
егоїсти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
егоїсти́чну (feminine accusative)
егоїсти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
егоїсти́чним (masculine instrumental)
егоїсти́чною (feminine instrumental)
егоїсти́чним (neuter instrumental)
егоїсти́чними (instrumental)
егоїсти́чному (masculine locative)
егоїсти́чнім (masculine locative)
егоїсти́чній (feminine locative)
егоїсти́чному (neuter locative)
егоїсти́чнім (neuter locative)
егоїсти́чних (locative)

Uk-егоїстичний.ogg


егоїстична

Nominatif féminin singulier de егоїсти́чний.


егоїстичне

Nominatif neutre singulier de егоїсти́чний.

Accusatif neutre singulier de егоїсти́чний.


егоїстичним

Instrumental masculin singulier de егоїсти́чний.

Instrumental neutre singulier de егоїсти́чний.


егоїстичній

Datif féminin singulier de егоїсти́чний.

Locatif féminin singulier de егоїсти́чний.


егоїстичнім

Locatif masculin singulier de егоїсти́чний.

Locatif neutre singulier de егоїсти́чний.


егоїстичного

Génitif masculin singulier de егоїсти́чний.

Génitif neutre singulier de егоїсти́чний.


егоїстичної

Génitif féminin singulier de егоїсти́чний.


егоїстичному

Datif masculin singulier de егоїсти́чний.


егоїстичною

Instrumental féminin singulier de егоїсти́чний.


егоїстичну

Accusatif féminin singulier de егоїсти́чний.


егоїстично

Forme adverbiale de егоїсти́чний (« égoïste »).


егоїстичність

Nomdérivé de егоїст (« égoïste »), avec le suffixe -ичність.

егоїсти́чність (singular nominative)
егоїсти́чності (singular genitive)
егоїсти́чності (singular dative)
егоїсти́чність (singular accusative)
егоїсти́чністю (singular instrumental)
на/в егоїсти́чності (singular locative)
егоїсти́чносте (singular vocative)
Nom de type 8a- selon Zaliznyak


егоїстичністю

Instrumental singulier de егоїсти́чність.


епікуреїзм

Nomdérivé de Епікур (« Épicure »), avec le suffixe -їзм.

епікуреї́зм (singular nominative)
епікуреї́зму (singular genitive)
епікуреї́зму (singular dative)
епікуреї́змові (singular dative)
епікуреї́зм (singular accusative)
епікуреї́змом (singular instrumental)
на/в епікуреї́змі, (singular locative)
по епікуреї́зму (singular locative)
епікуреї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

⁽ᵉᵖⁱᵏᵘʳᵉʲⁱᶻᵐ⁾


епікуреїзме

⁽ᵉᵖⁱᵏᵘʳᵉʲⁱᶻᵐᵉ⁾


епікуреїзмі

⁽ᵉᵖⁱᵏᵘʳᵉʲⁱᶻᵐⁱ⁾


епікуреїзмові

⁽ᵉᵖⁱᵏᵘʳᵉʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


епікуреїзмом

⁽ᵉᵖⁱᵏᵘʳᵉʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


епікуреїзму

⁽ᵉᵖⁱᵏᵘʳᵉʲⁱᶻᵐᵘ⁾


епікурейство

Nomdérivé de Епікур (« Épicure »), avec le suffixe -ство.

епікуре́йство (singular nominative)
епікуре́йства (singular genitive)
епікуре́йству (singular dative)
епікуре́йство (singular accusative)
епікуре́йством (singular instrumental)
на/в епікуре́йстві (singular locative)
епікуре́йство (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


епікурейством

Instrumental singulier de епікуре́йство.


епікуреєць

Nomdérivé de Епікур (« Épicure »), avec le suffixe -єць.

епікуре́єць (singular nominative)
епікуре́йці (plural nominative)
епікуре́йця (singular genitive)
епікуре́йців (plural genitive)
епікуре́йцю (singular dative)
епікуре́йцеві (singular dative)
епікуре́йцям (plural dative)
епікуре́йця (singular accusative)
епікуре́йців (plural accusative)
епікуре́йцем (singular instrumental)
епікуре́йцями (plural instrumental)
на/в епікуре́йці, (singular locative)
епікуре́йцеві, (singular locative)
епікуре́йцю (singular locative)
на/в епікуре́йцях (plural locative)
епікуре́йцю (singular vocative)
епікуре́йці (plural vocative)
Nom de type 5*a selon Zaliznyak


епікурейський

Adjectifdérivé de Епікур (« Épicure »), avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
епікуре́йський (masculine nominative)
епікуре́йська (feminine nominative)
епікуре́йське (neuter nominative)
епікуре́йські (nominative)
епікуре́йського (masculine genitive)
епікуре́йської (feminine genitive)
епікуре́йського (neuter genitive)
епікуре́йських (genitive)
епікуре́йському (masculine dative)
епікуре́йській (feminine dative)
епікуре́йському (neuter dative)
епікуре́йським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
епікуре́йську (feminine accusative)
епікуре́йське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
епікуре́йським (masculine instrumental)
епікуре́йською (feminine instrumental)
епікуре́йським (neuter instrumental)
епікуре́йськими (instrumental)
епікуре́йському (masculine locative)
епікуре́йськім (masculine locative)
епікуре́йській (feminine locative)
епікуре́йському (neuter locative)
епікуре́йськім (neuter locative)
епікуре́йських (locative)


епікурейська

Nominatif féminin singulier de епікуре́йський.


епікурейське

Nominatif neutre singulier de епікуре́йський.

Accusatif neutre singulier de епікуре́йський.


епікурейським

Instrumental masculin singulier de епікуре́йський.

Instrumental neutre singulier de епікуре́йський.


епікурейській

Datif féminin singulier de епікуре́йський.

Locatif féminin singulier de епікуре́йський.


епікурейськім

Locatif masculin singulier de епікуре́йський.

Locatif neutre singulier de епікуре́йський.


епікурейського

Génitif masculin singulier de епікуре́йський.

Génitif neutre singulier de епікуре́йський.


епікурейської

Génitif féminin singulier de епікуре́йський.


епікурейському

Datif masculin singulier de епікуре́йський.

Datif neutre singulier de епікуре́йський.


епікурейською

Instrumental féminin singulier de епікуре́йський.


епікурейську

Accusatif féminin singulier de епікуре́йський.


ехоїзм

ехої́зм (singular nominative)
ехої́зму (singular genitive)
ехої́зму (singular dative)
ехої́змові (singular dative)
ехої́зм (singular accusative)
ехої́змом (singular instrumental)
на/в ехої́змі, (singular locative)
по ехої́зму (singular locative)
ехої́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


ехоїзмові

⁽ᵉᵏʰᵒʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


ехоїзмом

⁽ᵉᵏʰᵒʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


європеїзм

Nomdérivé de Європа (« Europe »), avec le suffixe -їзм.

європеї́зм (singular nominative)
європеї́зму (singular genitive)
європеї́зму (singular dative)
європеї́змові (singular dative)
європеї́зм (singular accusative)
європеї́змом (singular instrumental)
на/у європеї́змі, (singular locative)
по європеї́зму (singular locative)
європеї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵐ⁾


європеїзме

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵐᵉ⁾


європеїзмі

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵐⁱ⁾


європеїзмові

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


європеїзмом

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


європеїзму

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵐᵘ⁾


європеїзація

європеїза́ція (singular nominative)
європеїза́ції (singular genitive)
європеїза́ції (singular dative)
європеїза́цію (singular accusative)
європеїза́цією (singular instrumental)
на/у європеїза́ції (singular locative)
європеїза́ціє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵃ⁾


європеїзаціє

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵉ⁾


європеїзацією

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de європеїза́ція.


європеїзації

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲⁱ⁾


європеїзацію

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵘ⁾


європеєць

Nomdérivé de Європа (« Europe »), avec le suffixe -єць.

європе́єць (singular nominative)
європе́йці (plural nominative)
європе́йця (singular genitive)
європе́йців (plural genitive)
європе́йцю (singular dative)
європе́йцеві (singular dative)
європе́йцям (plural dative)
європе́йця (singular accusative)
європе́йців (plural accusative)
європе́йцем (singular instrumental)
європе́йцями (plural instrumental)
на/у європе́йці, (singular locative)
європе́йцеві, (singular locative)
європе́йцю (singular locative)
на/у європе́йцях (plural locative)
європе́йцю (singular vocative)
європе́йці (plural vocative)
Nom de type 5*a selon Zaliznyak
європейка (feminine)


європейка

Nomdérivé de Європа (« Europe »), avec le suffixe -йка.

європе́йка (singular nominative)
європе́йки (plural nominative)
європе́йки (singular genitive)
європе́йок (plural genitive)
європе́йці (singular dative)
європе́йкам (plural dative)
європе́йку (singular accusative)
європе́йок (plural accusative)
європе́йкою (singular instrumental)
європе́йками (plural instrumental)
на/у європе́йці (singular locative)
на/у європе́йках (plural locative)
європе́йко (singular vocative)
європе́йки (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak
європеєць (masculine)


європеїзувати

Verbedérivé de Європа (« Europe »), avec le suffixe -їзувати.

європеїзува́ти jevropejizuvaty \Prononciation ?\ perfectif et imperfectif transitif de type 2a


європеїзую

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵘʲᵘ⁾

Première personne du singulier du présent de європеїзува́ти.


європеїзуєш

Deuxième personne du singulier du présent de європеїзува́ти.


європеїзує

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵘʲᵉ⁾

Troisième personne du singulier du présent de європеїзува́ти.


європеїзуємо

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵘʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du présent de європеїзува́ти.


європеїзуєм

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵘʲᵉᵐ⁾


європеїзуєте

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵘʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de європеїзува́ти.


європеїзують

Troisième personne du pluriel du présent de європеїзува́ти.


європеїзуватиму

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de європеїзува́ти.


європеїзуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de європеїзува́ти.


європеїзуватиме

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de європеїзува́ти.


європеїзуватимемо

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de європеїзува́ти.


європеїзуватимем

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾


європеїзуватимете

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de європеїзува́ти.


європеїзуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de європеїзува́ти.


європеїзував

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵘᵛᵃᵛ⁾

Passé masculin singulier de європеїзува́ти.


європеїзувала

⁽ʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵃ⁾

Passé féminin singulier de європеїзува́ти.