авторадіографічної

Génitif féminin singulier de авторадіографі́чний.


авторадіографічному

Datif masculin singulier de авторадіографі́чний.

fr-авторадіографічному-uk-adj-2lQc1j~1

Locatif masculin singulier de авторадіографі́чний.

fr-авторадіографічному-uk-adj-wxzHUgKE

Datif neutre singulier de авторадіографі́чний.

fr-авторадіографічному-uk-adj--Y81dXGt

Locatif neutre singulier de авторадіографі́чний.

fr-авторадіографічному-uk-adj-O-m1UoeX


авторадіографічною

Instrumental féminin singulier de авторадіографі́чний.


авторадіографічну

Accusatif féminin singulier de авторадіографі́чний.


радіоавтограф

Nomdérivé de автограф, avec le préfixe радіо-.

радіоавто́граф (singular nominative)
радіоавто́графи (plural nominative)
радіоавто́графа (singular genitive)
радіоавто́графів (plural genitive)
радіоавто́графу (singular dative)
радіоавто́графові (singular dative)
радіоавто́графам (plural dative)
радіоавто́граф (singular accusative)
радіоавто́графи (plural accusative)
радіоавто́графом (singular instrumental)
радіоавто́графами (plural instrumental)
на/у радіоавто́графі (singular locative)
на/у радіоавто́графах (plural locative)
радіоавто́графе (singular vocative)
радіоавто́графи (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠ⁾

Autoradiographe (appareil servant à pratiquer des autoradiographies).


радіоавтографа

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠᵃ⁾


радіоавтографам

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠᵃᵐ⁾


радіоавтографами

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠᵃᵐʸ⁾


радіоавтографах

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠᵃᵏʰ⁾


радіоавтографе

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠᵉ⁾


радіоавтографи

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠʸ⁾


радіоавтографі

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠⁱ⁾


радіоавтографів

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠⁱᵛ⁾


радіоавтографові

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠᵒᵛⁱ⁾


радіоавтографом

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠᵒᵐ⁾

Instrumental singulier de радіоавто́граф.


радіоавтографу

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠᵘ⁾


радіоавтографічний

Adjectifdérivé de автографічний, avec le préfixe радіо-.

Cas
Singulier
Pluriel
радіоавтографі́чний (masculine nominative)
радіоавтографі́чна (feminine nominative)
радіоавтографі́чне (neuter nominative)
радіоавтографі́чні (nominative)
радіоавтографі́чного (masculine genitive)
радіоавтографі́чної (feminine genitive)
радіоавтографі́чного (neuter genitive)
радіоавтографі́чних (genitive)
радіоавтографі́чному (masculine dative)
радіоавтографі́чній (feminine dative)
радіоавтографі́чному (neuter dative)
радіоавтографі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
радіоавтографі́чну (feminine accusative)
радіоавтографі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
радіоавтографі́чним (masculine instrumental)
радіоавтографі́чною (feminine instrumental)
радіоавтографі́чним (neuter instrumental)
радіоавтографі́чними (instrumental)
радіоавтографі́чному (masculine locative)
радіоавтографі́чнім (masculine locative)
радіоавтографі́чній (feminine locative)
радіоавтографі́чному (neuter locative)
радіоавтографі́чнім (neuter locative)
радіоавтографі́чних (locative)


радіоавтографічна

Nominatif féminin singulier de радіоавтографі́чний.


радіоавтографічне

Nominatif neutre singulier de радіоавтографі́чний.

Accusatif neutre singulier de радіоавтографі́чний.


радіоавтографічним

Instrumental masculin singulier de радіоавтографі́чний.

Instrumental neutre singulier de радіоавтографі́чний.

Datif pluriel de радіоавтографі́чний.


радіоавтографічними

Instrumental pluriel de радіоавтографі́чний.

fr-радіоавтографічними-uk-adj-vVoGk778


радіоавтографічних

Génitif pluriel de радіоавтографі́чний.

Locatif pluriel de радіоавтографі́чний.


радіоавтографічні

Nominatif pluriel de радіоавтографі́чний.


радіоавтографічній

Datif féminin singulier de радіоавтографі́чний.

Locatif féminin singulier de радіоавтографі́чний.


радіоавтографічнім

Locatif masculin singulier de радіоавтографі́чний.

Locatif neutre singulier de радіоавтографі́чний.


радіоавтографічного

Génitif masculin singulier de радіоавтографі́чний.

fr-радіоавтографічного-uk-adj-hrCVxCeh

Génitif neutre singulier de радіоавтографі́чний.

fr-радіоавтографічного-uk-adj-zjttHmWn


радіоавтографічної

Génitif féminin singulier de радіоавтографі́чний.


радіоавтографічному

Datif masculin singulier de радіоавтографі́чний.

fr-радіоавтографічному-uk-adj-ohZxuDlx

fr-радіоавтографічному-uk-adj-MDhrDm-X

Datif neutre singulier de радіоавтографі́чний.

fr-радіоавтографічному-uk-adj-uSsuwR0Q

fr-радіоавтографічному-uk-adj-JxJhKlZ5


радіоавтографічною

Instrumental féminin singulier de радіоавтографі́чний.


радіоавтографічну

Accusatif féminin singulier de радіоавтографі́чний.


радіоавтографія

Nomdérivé de автографія, avec le préfixe радіо-.

радіоавтогра́фія (singular nominative)
радіоавтогра́фії (plural nominative)
радіоавтогра́фії (singular genitive)
радіоавтогра́фій (plural genitive)
радіоавтогра́фії (singular dative)
радіоавтогра́фіям (plural dative)
радіоавтогра́фію (singular accusative)
радіоавтогра́фії (plural accusative)
радіоавтогра́фією (singular instrumental)
радіоавтогра́фіями (plural instrumental)
на/у радіоавтогра́фії (singular locative)
на/у радіоавтогра́фіях (plural locative)
радіоавтогра́фіє (singular vocative)
радіоавтогра́фії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃ⁾


радіоавтографіє

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵉ⁾


радіоавтографією

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de радіоавтогра́фія.


радіоавтографій

Génitif pluriel de радіоавтогра́фія.


радіоавтографії

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲⁱ⁾


радіоавтографію

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵘ⁾

Accusatif singulier de радіоавтогра́фія.


радіоавтографіям

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃᵐ⁾

Datif pluriel de радіоавтогра́фія.


радіоавтографіями

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃᵐʸ⁾

Instrumental pluriel de радіоавтогра́фія.


радіоавтографіях

⁽ʳᵃᵈⁱᵒᵃᵛᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃᵏʰ⁾


радіограма

Nomdérivé du préfixe радіо-, avec le suffixe -грама.

радіогра́ма (singular nominative)
радіогра́ми (plural nominative)
радіогра́ми (singular genitive)
радіогра́м (plural genitive)
радіогра́мі (singular dative)
радіогра́мам (plural dative)
радіогра́му (singular accusative)
радіогра́ми (plural accusative)
радіогра́мою (singular instrumental)
радіогра́мами (plural instrumental)
на/у радіогра́мі (singular locative)
на/у радіогра́мах (plural locative)
радіогра́мо (singular vocative)
радіогра́ми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᵐᵃ⁾


радіограмам

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᵐᵃᵐ⁾


радіограмами

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᵐᵃᵐʸ⁾


радіограмах

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᵐᵃᵏʰ⁾


радіограми

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᵐʸ⁾


радіограмі

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᵐⁱ⁾


радіограмо

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᵐᵒ⁾


радіограмою

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᵐᵒʲᵘ⁾


радіограму

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᵐᵘ⁾


-грама

Du grec ancien γράμμα, grámma (« signe, écrit »).

Suffixe accentué correspondant au suffixe français -gramme.


радіограф

Nomdérivé du préfixe радіо-, avec le suffixe -граф.

радіо́граф (singular nominative)
радіо́графи (plural nominative)
радіо́графа (singular genitive)
радіо́графів (plural genitive)
радіо́графу (singular dative)
радіо́графові (singular dative)
радіо́графам (plural dative)
радіо́графа (singular accusative)
радіо́графів (plural accusative)
радіо́графом (singular instrumental)
радіо́графами (plural instrumental)
на/у радіо́графі, (singular locative)
радіо́графові (singular locative)
на/у радіо́графах (plural locative)
радіо́графе (singular vocative)
радіо́графи (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


радіографа

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᶠᵃ⁾


радіографам

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᶠᵃᵐ⁾


радіографами

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᶠᵃᵐʸ⁾


радіографах

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᶠᵃᵏʰ⁾


радіографе

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᶠᵉ⁾


радіографи

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᶠʸ⁾


радіографі

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᶠⁱ⁾


радіографів

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᶠⁱᵛ⁾


радіографові

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᶠᵒᵛⁱ⁾


радіографом

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᶠᵒᵐ⁾


радіографу

⁽ʳᵃᵈⁱᵒʰʳᵃᶠᵘ⁾


радіографічний

Adjectifdérivé du préfixe радіо-, avec le suffixe -графічний.

Adjectifdérivé de радіографія, avec le suffixe -ічний.

Cas
Singulier
Pluriel
радіографі́чний (masculine nominative)
радіографі́чна (feminine nominative)
радіографі́чне (neuter nominative)
радіографі́чні (nominative)
радіографі́чного (masculine genitive)
радіографі́чної (feminine genitive)
радіографі́чного (neuter genitive)
радіографі́чних (genitive)
радіографі́чному (masculine dative)
радіографі́чній (feminine dative)
радіографі́чному (neuter dative)
радіографі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
радіографі́чну (feminine accusative)
радіографі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
радіографі́чним (masculine instrumental)
радіографі́чною (feminine instrumental)
радіографі́чним (neuter instrumental)
радіографі́чними (instrumental)
радіографі́чному (masculine locative)
радіографі́чнім (masculine locative)
радіографі́чній (feminine locative)
радіографі́чному (neuter locative)
радіографі́чнім (neuter locative)
радіографі́чних (locative)


радіографічна

Nominatif féminin singulier de радіографі́чний.


радіографічне

Nominatif neutre singulier de радіографі́чний.

Accusatif neutre singulier de радіографі́чний.


радіографічним

Instrumental masculin singulier de радіографі́чний.

Instrumental neutre singulier de радіографі́чний.

Datif pluriel de радіографі́чний.


радіографічними

Instrumental pluriel de радіографі́чний.


радіографічних

Génitif pluriel de радіографі́чний.


радіографічній

Datif féminin singulier de радіографі́чний.

Locatif féminin singulier de радіографі́чний.


радіографічнім

Locatif masculin singulier de радіографі́чний.

Locatif neutre singulier de радіографі́чний.


радіографічного

Génitif masculin singulier de радіографі́чний.

Génitif neutre singulier de радіографі́чний.


радіографічної

Génitif féminin singulier de радіографі́чний.


радіографічному

Datif masculin singulier de радіографі́чний.

Datif neutre singulier de радіографі́чний.


радіографічною

Instrumental féminin singulier de радіографі́чний.


радіографічну

Accusatif féminin singulier de радіографі́чний.


агроетнографія

Nomdérivé de етнографія, avec le préfixe агро-.

агроетногра́фія (singular nominative)
агроетногра́фії (singular genitive)
агроетногра́фії (singular dative)
агроетногра́фію (singular accusative)
агроетногра́фією (singular instrumental)
на/в агроетногра́фії (singular locative)
агроетногра́фіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵃʰʳᵒᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃ⁾


агроетнографіє

⁽ᵃʰʳᵒᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵉ⁾


агроетнографією

⁽ᵃʰʳᵒᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de агроетногра́фія.


агроетнографії

⁽ᵃʰʳᵒᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱʲⁱ⁾


агроетнографію

⁽ᵃʰʳᵒᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵘ⁾


етнографія

Nomdérivé du préfixe етно-, avec le suffixe -графія.

етногра́фія (singular nominative)
етногра́фії (singular genitive)
етногра́фії (singular dative)
етногра́фію (singular accusative)
етногра́фією (singular instrumental)
на/в етногра́фії (singular locative)
етногра́фіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃ⁾


етнографіє

⁽ᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵉ⁾


етнографією

⁽ᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵉʲᵘ⁾


етнографії

⁽ᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱʲⁱ⁾


етнографію

⁽ᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵘ⁾


етнографізм

Nomdérivé de етнографія, avec le suffixe -ізм.

етнографі́зм (singular nominative)
етнографі́зму (singular genitive)
етнографі́зму (singular dative)
етнографі́змові (singular dative)
етнографі́зм (singular accusative)
етнографі́змом (singular instrumental)
на/в етнографі́змі, (singular locative)
по етнографі́зму (singular locative)
етнографі́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

⁽ᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱᶻᵐ⁾


етнографізме

⁽ᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱᶻᵐᵉ⁾


етнографізмі

⁽ᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱᶻᵐⁱ⁾


етнографізмові

⁽ᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


етнографізмом

⁽ᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


етнографізму

⁽ᵉᵗⁿᵒʰʳᵃᶠⁱᶻᵐᵘ⁾


етнографічний

Adjectifdérivé du préfixe етно-, avec le suffixe -графічний.

Adjectifdérivé de етнографія, avec le suffixe -ічний.

Cas
Singulier
Pluriel
етнографі́чний (masculine nominative)
етнографі́чна (feminine nominative)
етнографі́чне (neuter nominative)
етнографі́чні (nominative)
етнографі́чного (masculine genitive)
етнографі́чної (feminine genitive)
етнографі́чного (neuter genitive)
етнографі́чних (genitive)
етнографі́чному (masculine dative)
етнографі́чній (feminine dative)
етнографі́чному (neuter dative)
етнографі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
етнографі́чну (feminine accusative)
етнографі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
етнографі́чним (masculine instrumental)
етнографі́чною (feminine instrumental)
етнографі́чним (neuter instrumental)
етнографі́чними (instrumental)
етнографі́чному (masculine locative)
етнографі́чнім (masculine locative)
етнографі́чній (feminine locative)
етнографі́чному (neuter locative)
етнографі́чнім (neuter locative)
етнографі́чних (locative)


етнографічна

Nominatif féminin singulier de етнографі́чний.


етнографічне

Nominatif neutre singulier de етнографі́чний.

Accusatif neutre singulier de етнографі́чний.


етнографічним

Instrumental masculin singulier de етнографі́чний.

Instrumental neutre singulier de етнографі́чний.


етнографічній

Datif féminin singulier de етнографі́чний.

Locatif féminin singulier de етнографі́чний.


етнографічнім

Locatif masculin singulier de етнографі́чний.

Locatif neutre singulier de етнографі́чний.


етнографічного

Génitif masculin singulier de етнографі́чний.

Génitif neutre singulier de етнографі́чний.


етнографічної

Génitif féminin singulier de етнографі́чний.


етнографічному

Datif masculin singulier de етнографі́чний.

Datif neutre singulier de етнографі́чний.


етнографічною

Instrumental féminin singulier de етнографі́чний.


етнографічну

Accusatif féminin singulier de етнографі́чний.


етнографічно

Forme adverbiale de етнографі́чний (« ethnographique »).


аерофотографія

Nomdérivé de фотографія, avec le préfixe аеро-.

аерофотогра́фія (singular nominative)
аерофотогра́фії (plural nominative)
аерофотогра́фії (singular genitive)
аерофотогра́фій (plural genitive)
аерофотогра́фії (singular dative)
аерофотогра́фіям (plural dative)
аерофотогра́фію (singular accusative)
аерофотогра́фії (plural accusative)
аерофотогра́фією (singular instrumental)
аерофотогра́фіями (plural instrumental)
на/в аерофотогра́фії (singular locative)
на/в аерофотогра́фіях (plural locative)
аерофотогра́фіє (singular vocative)
аерофотогра́фії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

Pour la photographie aérienne en tant que technique, voir аерофотографува́ння.

⁽ᵃᵉʳᵒᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃ⁾

Photographie aérienne (en tant qu’objet).


аерофотографіє

⁽ᵃᵉʳᵒᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵉ⁾


аерофотографією

⁽ᵃᵉʳᵒᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de аерофотогра́фія.


аерофотографій

Génitif pluriel de аерофотогра́фія.


аерофотографії

⁽ᵃᵉʳᵒᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲⁱ⁾


аерофотографію

⁽ᵃᵉʳᵒᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵘ⁾


аерофотографіям

⁽ᵃᵉʳᵒᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃᵐ⁾

Datif pluriel de аерофотогра́фія.


аерофотографіями

⁽ᵃᵉʳᵒᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃᵐʸ⁾

Instrumental pluriel de аерофотогра́фія.


аерофотографіях

⁽ᵃᵉʳᵒᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃᵏʰ⁾


аерофотографування

Nomdérivé de фотографування, avec le préfixe аеро-.

аерофотографува́ння (singular nominative)
аерофотографува́ння (singular genitive)
аерофотографува́нню (singular dative)
аерофотографува́ння (singular accusative)
аерофотографува́нням (singular instrumental)
на/в аерофотографува́нні, (singular locative)
аерофотографува́нню (singular locative)
аерофотографува́ння (singular vocative)
Nom de type 2a- selon Zaliznyak

Pour la photographie aérienne en tant qu’image, voir аерофотогра́фія.

⁽ᵃᵉʳᵒᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠᵘᵛᵃⁿⁿʲᵃ⁾

Photographie aérienne (en tant que technique).


аерофотографуванні

⁽ᵃᵉʳᵒᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠᵘᵛᵃⁿⁿⁱ⁾

Locatif singulier de аерофотографува́ння.


аерофотографуванню

⁽ᵃᵉʳᵒᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠᵘᵛᵃⁿⁿʲᵘ⁾

Datif singulier de аерофотографува́ння.


аерофотографуванням

⁽ᵃᵉʳᵒᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠᵘᵛᵃⁿⁿʲᵃᵐ⁾

Instrumental singulier de аерофотографува́ння.


-графування

Déverbal d’un verbe terminé par -графува́ти.

Suffixe indiquant la technique correspondant à l’action décrite par le verbe de départ.


фотографія

Nomdérivé du préfixe фото-, avec le suffixe -графія.

фотогра́фія (singular nominative)
фотогра́фії (plural nominative)
фотогра́фії (singular genitive)
фотогра́фій (plural genitive)
фотогра́фії (singular dative)
фотогра́фіям (plural dative)
фотогра́фію (singular accusative)
фотогра́фії (plural accusative)
фотогра́фією (singular instrumental)
фотогра́фіями (plural instrumental)
на/у фотогра́фії (singular locative)
на/у фотогра́фіях (plural locative)
фотогра́фіє (singular vocative)
фотогра́фії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

Uk-фотографія.ogg

Pour la photographie en tant que technique, voir фотографува́ння.

⁽ᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃ⁾


фотографіє

⁽ᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵉ⁾


фотографією

⁽ᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵉʲᵘ⁾


фотографії

⁽ᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲⁱ⁾


фотографію

⁽ᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵘ⁾


фотографіям

⁽ᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃᵐ⁾


фотографіями

⁽ᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃᵐʸ⁾


фотографіях

⁽ᶠᵒᵗᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃᵏʰ⁾


Кириленкам

⁽ᴷʸʳʸˡᵉⁿᵏᵃᵐ⁾


Кириленками

⁽ᴷʸʳʸˡᵉⁿᵏᵃᵐʸ⁾


Кириленках

⁽ᴷʸʳʸˡᵉⁿᵏᵃᵏʰ⁾


Кириленків

⁽ᴷʸʳʸˡᵉⁿᵏⁱᵛ⁾


Кириленкові

⁽ᴷʸʳʸˡᵉⁿᵏᵒᵛⁱ⁾


Кириленком

⁽ᴷʸʳʸˡᵉⁿᵏᵒᵐ⁾


кирилиця

Du prénom Кирило, personnage historique qui créa l’alphabet cyrillique.

кири́лиця (singular nominative)
кири́лиці (singular genitive)
кири́лиці (singular dative)
кири́лицю (singular accusative)
кири́лицею (singular instrumental)
на/у кири́лиці (singular locative)
кири́лице (singular vocative)
Nom de type 5a- selon Zaliznyak

⁽ᵏʸʳʸˡʸᵗˢʲᵃ⁾


кирилицею

⁽ᵏʸʳʸˡʸᵗˢᵉʲᵘ⁾


кирилицю

⁽ᵏʸʳʸˡʸᵗˢʲᵘ⁾


кириличний

Adjectifdérivé de Кирило (« Cyrille »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
кири́личний (masculine nominative)
кири́лична (feminine nominative)
кири́личне (neuter nominative)
кири́личні (nominative)
кири́личного (masculine genitive)
кири́личної (feminine genitive)
кири́личного (neuter genitive)
кири́личних (genitive)
кири́личному (masculine dative)
кири́личній (feminine dative)
кири́личному (neuter dative)
кири́личним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
кири́личну (feminine accusative)
кири́личне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
кири́личним (masculine instrumental)
кири́личною (feminine instrumental)
кири́личним (neuter instrumental)
кири́личними (instrumental)
кири́личному (masculine locative)
кири́личнім (masculine locative)
кири́личній (feminine locative)
кири́личному (neuter locative)
кири́личнім (neuter locative)
кири́личних (locative)

Cyrillique (relatif à l’alphabet cyrillique).


кирилична

Nominatif féminin singulier de кири́личний.


кириличне

Nominatif neutre singulier de кири́личний.

Accusatif neutre singulier de кири́личний.


кириличним

Instrumental masculin singulier de кири́личний.

Instrumental neutre singulier de кири́личний.


кириличній

Locatif féminin singulier de кири́личний.


кириличнім

Locatif masculin singulier de кири́личний.

Locatif neutre singulier de кири́личний.


кириличного

Génitif masculin singulier de кири́личний.

Génitif neutre singulier de кири́личний.


кириличної

Génitif féminin singulier de кири́личний.


кириличному

Datif masculin singulier de кири́личний.


кириличною

Instrumental féminin singulier de кири́личний.


кириличну

Accusatif féminin singulier de кири́личний.


кирилізація

Nomdérivé de Кирило (« Cyrille »), avec le suffixe -ізація.

кириліза́ція (singular nominative)
кириліза́ції (singular genitive)
кириліза́ції (singular dative)
кириліза́цію (singular accusative)
кириліза́цією (singular instrumental)
на/у кириліза́ції (singular locative)
кириліза́ціє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵏʸʳʸˡⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵃ⁾


кирилізаціє

⁽ᵏʸʳʸˡⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵉ⁾


кирилізацією

⁽ᵏʸʳʸˡⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵉʲᵘ⁾


кирилізації

⁽ᵏʸʳʸˡⁱᶻᵃᵗˢⁱʲⁱ⁾


кирилізацію

⁽ᵏʸʳʸˡⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵘ⁾


Кирилівна

Nomdérivé de Кирило (« Cyrille »), avec le suffixe -івна.

Кири́лівна (singular nominative)
Кири́лівни (plural nominative)
Кири́лівни (singular genitive)
Кири́лівен (plural genitive)
Кири́лівні (singular dative)
Кири́лівнам (plural dative)
Кири́лівну (singular accusative)
Кири́лівен (plural accusative)
Кири́лівною (singular instrumental)
Кири́лівнами (plural instrumental)
на/у Кири́лівні (singular locative)
на/у Кири́лівнах (plural locative)
Кири́лівно (singular vocative)
Кири́лівни (plural vocative)
Nom de type 1*a selon Zaliznyak
Кирилович (masculine)

Patronyme féminin correspondant au prénom Кири́ло.


Кирилівнам

⁽ᴷʸʳʸˡⁱᵛⁿᵃᵐ⁾


Кирилівнами

⁽ᴷʸʳʸˡⁱᵛⁿᵃᵐʸ⁾


Кирилівнах

⁽ᴷʸʳʸˡⁱᵛⁿᵃᵏʰ⁾


Кирилівною

⁽ᴷʸʳʸˡⁱᵛⁿᵒʲᵘ⁾


Кирилович

Nomdérivé de Кирило (« Cyrille »), avec le suffixe -ович.

Кири́лович (singular nominative)
Кири́ловичі (plural nominative)
Кири́ловича (singular genitive)
Кири́ловичів (plural genitive)
Кири́ловичу (singular dative)
Кири́ловичеві (singular dative)
Кири́ловичам (plural dative)
Кири́ловича (singular accusative)
Кири́ловичів (plural accusative)
Кири́ловичем (singular instrumental)
Кири́ловичами (plural instrumental)
на/у Кири́ловичі, (singular locative)
Кири́ловичеві, (singular locative)
Кири́ловичу (singular locative)
на/у Кири́ловичах (plural locative)
Кири́ловичу (singular vocative)
Кири́ловичі (plural vocative)
Nom de type 4a selon Zaliznyak
Кирилівна (feminine)

Patronyme masculin correspondant au prénom Кири́ло.


Кирилюків

⁽ᴷʸʳʸˡʲᵘᵏⁱᵛ⁾


Кирилюкові

⁽ᴷʸʳʸˡʲᵘᵏᵒᵛⁱ⁾


тютюнові

⁽ᵗʲᵘᵗʲᵘⁿᵒᵛⁱ⁾


слизька

Nominatif féminin singulier de слизьки́й.


слизьке

Nominatif neutre singulier de слизьки́й.

Accusatif neutre singulier de слизьки́й.


слизьким

Instrumental masculin singulier de слизьки́й.

Instrumental neutre singulier de слизьки́й.


слизькім

Locatif masculin singulier de слизьки́й.


слизького

Génitif masculin singulier de слизьки́й.


слизькою

Instrumental féminin singulier de слизьки́й.


слизьку

Accusatif féminin singulier de слизьки́й.


слизькіший

Cas
Singulier
Pluriel
слизькі́ший (masculine nominative)
слизькі́ша (feminine nominative)
слизькі́ше (neuter nominative)
слизькі́ші (nominative)
слизькі́шого (masculine genitive)
слизькі́шої (feminine genitive)
слизькі́шого (neuter genitive)
слизькі́ших (genitive)
слизькі́шому (masculine dative)
слизькі́шій (feminine dative)
слизькі́шому (neuter dative)
слизькі́шим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
слизькі́шу (feminine accusative)
слизькі́ше (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
слизькі́шим (masculine instrumental)
слизькі́шою (feminine instrumental)
слизькі́шим (neuter instrumental)
слизькі́шими (instrumental)
слизькі́шому (masculine locative)
слизькі́шім (masculine locative)
слизькі́шій (feminine locative)
слизькі́шому (neuter locative)
слизькі́шім (neuter locative)
слизькі́ших (locative)


слизькіша

Nominatif féminin singulier de слизькі́ший.


слизькіше

Nominatif neutre singulier de слизькі́ший.

Accusatif neutre singulier de слизькі́ший.


слизькішим

Instrumental masculin singulier de слизькі́ший.

Instrumental neutre singulier de слизькі́ший.


слизькішій

Locatif féminin singulier de слизькі́ший.


слизькішім

Locatif masculin singulier de слизькі́ший.

Locatif neutre singulier de слизькі́ший.


слизькішого

Génitif masculin singulier de слизькі́ший.

Génitif neutre singulier de слизькі́ший.


слизькішої

Génitif féminin singulier de слизькі́ший.


слизькішому

Datif masculin singulier de слизькі́ший.


слизькішою

Instrumental féminin singulier de слизькі́ший.


слизькішу

Accusatif féminin singulier de слизькі́ший.


найслизькіший

Adjectifdérivé de слизькіший (« comparatif de слизький »), avec le préfixe най-.

Cas
Singulier
Pluriel
найслизькі́ший (masculine nominative)
найслизькі́ша (feminine nominative)
найслизькі́ше (neuter nominative)
найслизькі́ші (nominative)
найслизькі́шого (masculine genitive)
найслизькі́шої (feminine genitive)
найслизькі́шого (neuter genitive)
найслизькі́ших (genitive)
найслизькі́шому (masculine dative)
найслизькі́шій (feminine dative)
найслизькі́шому (neuter dative)
найслизькі́шим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
найслизькі́шу (feminine accusative)
найслизькі́ше (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
найслизькі́шим (masculine instrumental)
найслизькі́шою (feminine instrumental)
найслизькі́шим (neuter instrumental)
найслизькі́шими (instrumental)
найслизькі́шому (masculine locative)
найслизькі́шім (masculine locative)
найслизькі́шій (feminine locative)
найслизькі́шому (neuter locative)
найслизькі́шім (neuter locative)
найслизькі́ших (locative)

Superlatif de слизький (« glissant ») : le plus glissant.


найслизькіша

Nominatif féminin singulier de найслизькі́ший.


найслизькіше

Nominatif neutre singulier de найслизькі́ший.

Accusatif neutre singulier de найслизькі́ший.


найслизькішим

Instrumental masculin singulier de найслизькі́ший.

Instrumental neutre singulier de найслизькі́ший.


найслизькішій

Datif féminin singulier de найслизькі́ший.

Locatif féminin singulier de найслизькі́ший.


найслизькішім

Locatif masculin singulier de найслизькі́ший.

Locatif neutre singulier de найслизькі́ший.


найслизькішого

Génitif masculin singulier de найслизькі́ший.

Génitif neutre singulier de найслизькі́ший.


найслизькішої

Génitif féminin singulier de найслизькі́ший.


найслизькішому

Datif masculin singulier de найслизькі́ший.

Datif neutre singulier de найслизькі́ший.


найслизькішою

Instrumental féminin singulier de найслизькі́ший.


найслизькішу

Accusatif féminin singulier de найслизькі́ший.


щонайслизькіший

Adjectifdérivé de слизькіший (« comparatif de слизький »), avec le préfixe щонай-.

Cas
Singulier
Pluriel
щонайслизькі́ший (masculine nominative)
щонайслизькі́ша (feminine nominative)
щонайслизькі́ше (neuter nominative)
щонайслизькі́ші (nominative)
щонайслизькі́шого (masculine genitive)
щонайслизькі́шої (feminine genitive)
щонайслизькі́шого (neuter genitive)
щонайслизькі́ших (genitive)
щонайслизькі́шому (masculine dative)
щонайслизькі́шій (feminine dative)
щонайслизькі́шому (neuter dative)
щонайслизькі́шим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
щонайслизькі́шу (feminine accusative)
щонайслизькі́ше (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
щонайслизькі́шим (masculine instrumental)
щонайслизькі́шою (feminine instrumental)
щонайслизькі́шим (neuter instrumental)
щонайслизькі́шими (instrumental)
щонайслизькі́шому (masculine locative)
щонайслизькі́шім (masculine locative)
щонайслизькі́шій (feminine locative)
щонайслизькі́шому (neuter locative)
щонайслизькі́шім (neuter locative)
щонайслизькі́ших (locative)

Superlatif absolu de слизький (« glissant ») : le plus glissant possible.


щонайслизькіша

Nominatif féminin singulier de щонайслизькі́ший.


щонайслизькіше

Nominatif neutre singulier de щонайслизькі́ший.

Accusatif neutre singulier de щонайслизькі́ший.


щонайслизькішим

Instrumental masculin singulier de щонайслизькі́ший.

Instrumental neutre singulier de щонайслизькі́ший.

Datif pluriel de щонайслизькі́ший.


щонайслизькішими

Instrumental pluriel de щонайслизькі́ший.


щонайслизькіших

Génitif pluriel de щонайслизькі́ший.


щонайслизькішій

Datif féminin singulier de щонайслизькі́ший.

Locatif féminin singulier de щонайслизькі́ший.


щонайслизькішім

Locatif masculin singulier de щонайслизькі́ший.

Locatif neutre singulier de щонайслизькі́ший.


щонайслизькішого

Génitif masculin singulier de щонайслизькі́ший.

Génitif neutre singulier de щонайслизькі́ший.


щонайслизькішої

Génitif féminin singulier de щонайслизькі́ший.


щонайслизькішому

Datif masculin singulier de щонайслизькі́ший.

Datif neutre singulier de щонайслизькі́ший.


щонайслизькішою

Instrumental féminin singulier de щонайслизькі́ший.


щонайслизькішу

Accusatif féminin singulier de щонайслизькі́ший.


якнайслизькіший

Adjectifdérivé de слизькіший (« comparatif de слизький »), avec le préfixe якнай-.

Cas
Singulier
Pluriel
якнайслизькі́ший (masculine nominative)
якнайслизькі́ша (feminine nominative)
якнайслизькі́ше (neuter nominative)
якнайслизькі́ші (nominative)
якнайслизькі́шого (masculine genitive)
якнайслизькі́шої (feminine genitive)
якнайслизькі́шого (neuter genitive)
якнайслизькі́ших (genitive)
якнайслизькі́шому (masculine dative)
якнайслизькі́шій (feminine dative)
якнайслизькі́шому (neuter dative)
якнайслизькі́шим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
якнайслизькі́шу (feminine accusative)
якнайслизькі́ше (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
якнайслизькі́шим (masculine instrumental)
якнайслизькі́шою (feminine instrumental)
якнайслизькі́шим (neuter instrumental)
якнайслизькі́шими (instrumental)
якнайслизькі́шому (masculine locative)
якнайслизькі́шім (masculine locative)
якнайслизькі́шій (feminine locative)
якнайслизькі́шому (neuter locative)
якнайслизькі́шім (neuter locative)
якнайслизькі́ших (locative)

Superlatif absolu de слизький (« glissant ») : le plus glissant possible.


якнайслизькіша

Nominatif féminin singulier de якнайслизькі́ший.


якнайслизькіше

Nominatif neutre singulier de якнайслизькі́ший.

Accusatif neutre singulier de якнайслизькі́ший.


якнайслизькішим

Instrumental masculin singulier de якнайслизькі́ший.

Instrumental neutre singulier de якнайслизькі́ший.

Datif pluriel de якнайслизькі́ший.


якнайслизькішими

Instrumental pluriel de якнайслизькі́ший.


якнайслизькіших

Génitif pluriel de якнайслизькі́ший.


якнайслизькішій

Datif féminin singulier de якнайслизькі́ший.

Locatif féminin singulier de якнайслизькі́ший.


якнайслизькішім

Locatif masculin singulier de якнайслизькі́ший.

Locatif neutre singulier de якнайслизькі́ший.


якнайслизькішого

Génitif masculin singulier de якнайслизькі́ший.

Génitif neutre singulier de якнайслизькі́ший.


якнайслизькішої

Génitif féminin singulier de якнайслизькі́ший.


якнайслизькішому

Datif masculin singulier de якнайслизькі́ший.

Datif neutre singulier de якнайслизькі́ший.


якнайслизькішою

Instrumental féminin singulier de якнайслизькі́ший.


якнайслизькішу

Accusatif féminin singulier de якнайслизькі́ший.


вичиняти

Verbedérivé de чиняти, avec le préfixe ви-.

вичиня́ти vytšynjaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 1a / perfectif[s] : ви́чинити


вичиняю

Première personne du singulier du présent de вичиня́ти.


вичиняєш

Deuxième personne du singulier du présent de вичиня́ти.


вичиняє

Troisième personne du singulier du présent de вичиня́ти.


вичиняємо

Première personne du pluriel du présent de вичиня́ти.


вичиняєте

Deuxième personne du pluriel du présent de вичиня́ти.


вичиняють

Troisième personne du pluriel du présent de вичиня́ти.


вичинятиму

Première personne du singulier du futur de вичиня́ти.


вичинятимеш

Deuxième personne du singulier du futur de вичиня́ти.


вичинятиме

Troisième personne du singulier du futur de вичиня́ти.


вичинятимемо

Première personne du pluriel du futur de вичиня́ти.


вичинятимете

Deuxième personne du pluriel du futur de вичиня́ти.


вичинятимуть

Troisième personne du pluriel du futur de вичиня́ти.


вичиняй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de вичиня́ти.


вичиняймо

Première personne du pluriel de l’impératif de вичиня́ти.


вичиняйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de вичиня́ти.


вичинювати

Verbedérivé de вичинити, avec le suffixe -ювати.

вичи́нювати vytšynjuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : ви́чинити


вичинюю

Première personne du singulier du présent de вичи́нювати.


вичинюєш

Deuxième personne du singulier du présent de вичи́нювати.


вичинює

Troisième personne du singulier du présent de вичи́нювати.


вичинюємо

Première personne du pluriel du présent de вичи́нювати.


вичинюєте

Deuxième personne du pluriel du présent de вичи́нювати.


вичинюють

Troisième personne du pluriel du présent de вичи́нювати.


вичинюватиму

Première personne du singulier du futur de вичи́нювати.


вичинюватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de вичи́нювати.


вичинюватиме

Troisième personne du singulier du futur de вичи́нювати.


вичинюватимемо

Première personne du pluriel du futur de вичи́нювати.


вичинюватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de вичи́нювати.


вичинюватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de вичи́нювати.


вичинював

Passé masculin singulier de вичи́нювати.


вичинюй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de вичи́нювати.


вичинюймо

Première personne du pluriel de l’impératif de вичи́нювати.


вичинюйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de вичи́нювати.


вичинити

Verbedérivé de чинити, avec le préfixe ви-.

Ce verbe présente un deuxième impératif possible : ви́чини (2PS), ви́чинімо, ви́чинім (1PP), ви́чиніть (2PP).

ви́чинити vytšynyty \Prononciation ?\ perfectif transitif de type 1a / imperfectif[s] : вичи́нювати, вичиня́ти


вичину

Première personne du singulier du futur de ви́чинити.


вичиниш

Deuxième personne du singulier du futur de ви́чинити.


вичинить

Troisième personne du singulier du futur de ви́чинити.


вичинимо

Première personne du pluriel du futur de ви́чинити.


вичините

Deuxième personne du pluriel du futur de ви́чинити.


вичинять

Troisième personne du pluriel du futur de ви́чинити.


вичинь

Deuxième personne du singulier de l’impératif de ви́чинити.


вичиньмо

Première personne du pluriel de l’impératif de ви́чинити.


вичиньте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de ви́чинити.


вичинений

Participe passé passif du verbe ви́чинити (« tanner »).

Cas
Singulier
Pluriel
ви́чинений (masculine nominative)
ви́чинена (feminine nominative)
ви́чинене (neuter nominative)
ви́чинені (nominative)
ви́чиненого (masculine genitive)
ви́чиненої (feminine genitive)
ви́чиненого (neuter genitive)
ви́чинених (genitive)
ви́чиненому (masculine dative)
ви́чиненій (feminine dative)
ви́чиненому (neuter dative)
ви́чиненим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ви́чинену (feminine accusative)
ви́чинене (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ви́чиненим (masculine instrumental)
ви́чиненою (feminine instrumental)
ви́чиненим (neuter instrumental)
ви́чиненими (instrumental)
ви́чиненому (masculine locative)
ви́чиненім (masculine locative)
ви́чиненій (feminine locative)
ви́чиненому (neuter locative)
ви́чиненім (neuter locative)
ви́чинених (locative)

Tanné (en parlant de la peau d'un animal).


вичинена

Nominatif féminin singulier de ви́чинений.


вичинене

Nominatif neutre singulier de ви́чинений.

Accusatif neutre singulier de ви́чинений.


вичиненим

Instrumental masculin singulier de ви́чинений.

Instrumental neutre singulier de ви́чинений.


вичиненій

Locatif féminin singulier de ви́чинений.


вичиненім

Locatif masculin singulier de ви́чинений.


вичиненого

Génitif masculin singulier de ви́чинений.


вичиненої

Génitif féminin singulier de ви́чинений.


вичиненою

Instrumental féminin singulier de ви́чинений.


вичинену

Accusatif féminin singulier de ви́чинений.


відчиняти

Verbedérivé de чиняти, avec le préfixe від-.

Uk-відчиняти.ogg

відчиня́ти vidtšynjaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 1a / perfectif[s] : відчини́ти

відчиня́ти две́ри : ouvrir la porte.

відчиня́ти хві́ртку : ouvrir le portillon.


відчиняю

Première personne du singulier du présent de відчиня́ти.


відчиняєш

Deuxième personne du singulier du présent de відчиня́ти.


відчиняє

Troisième personne du singulier du présent de відчиня́ти.


відчиняємо

Première personne du pluriel du présent de відчиня́ти.


відчиняєте

Deuxième personne du pluriel du présent de відчиня́ти.


відчиняють

Troisième personne du pluriel du présent de відчиня́ти.


відчинятиму

Première personne du singulier du futur de відчиня́ти.


відчинятимеш

Deuxième personne du singulier du futur de відчиня́ти.


відчинятиме

Troisième personne du singulier du futur de відчиня́ти.


відчинятимемо

Première personne du pluriel du futur de відчиня́ти.


відчинятимете

Deuxième personne du pluriel du futur de відчиня́ти.


відчинятимуть

Troisième personne du pluriel du futur de відчиня́ти.


відчиняй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de відчиня́ти.


відчиняймо

Première personne du pluriel de l’impératif de відчиня́ти.


відчиняйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de відчиня́ти.


відчинити

Verbedérivé de чинити, avec le préfixe від-.

Uk-відчинити.ogg

відчини́ти vidtšynyty \Prononciation ?\ perfectif transitif de type 4c / imperfectif[s] : відчиня́ти

відчини́ти две́ри : ouvrir la porte.

відчини́ти хві́ртку : ouvrir le portillon.


відчиню

Première personne du singulier du futur de відчини́ти.


відчиниш

Deuxième personne du singulier du futur de відчини́ти.


відчинить

Troisième personne du singulier du futur de відчини́ти.


відчинимо

Première personne du pluriel du futur de відчини́ти.


відчините

Deuxième personne du pluriel du futur de відчини́ти.


відчинять

Troisième personne du pluriel du futur de відчини́ти.


відчини

Deuxième personne du singulier de l’impératif de відчини́ти.


відчинім

Première personne du pluriel de l’impératif de відчини́ти.


відчиніть

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de відчини́ти.


відчинений

Participe passé passif du verbe відчини́ти (« ouvrir, déverrouiller »).

Cas
Singulier
Pluriel
відчи́нений (masculine nominative)
відчи́нена (feminine nominative)
відчи́нене (neuter nominative)
відчи́нені (nominative)
відчи́неного (masculine genitive)
відчи́неної (feminine genitive)
відчи́неного (neuter genitive)
відчи́нених (genitive)
відчи́неному (masculine dative)
відчи́неній (feminine dative)
відчи́неному (neuter dative)
відчи́неним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
відчи́нену (feminine accusative)
відчи́нене (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
відчи́неним (masculine instrumental)
відчи́неною (feminine instrumental)
відчи́неним (neuter instrumental)
відчи́неними (instrumental)
відчи́неному (masculine locative)
відчи́ненім (masculine locative)
відчи́неній (feminine locative)
відчи́неному (neuter locative)
відчи́ненім (neuter locative)
відчи́нених (locative)


відчинена

Nominatif féminin singulier de відчи́нений.


відчинене

Nominatif neutre singulier de відчи́нений.

Accusatif neutre singulier de відчи́нений.


відчиненим

Instrumental masculin singulier de відчи́нений.

Instrumental neutre singulier de відчи́нений.


відчиненій

Locatif féminin singulier de відчи́нений.


відчиненім

Locatif masculin singulier de відчи́нений.

Locatif neutre singulier de відчи́нений.


відчиненого

Génitif masculin singulier de відчи́нений.

Génitif neutre singulier de відчи́нений.


відчиненої

Génitif féminin singulier de відчи́нений.


відчиненому

Datif masculin singulier de відчи́нений.


відчиненою

Instrumental féminin singulier de відчи́нений.


відчинену

Accusatif féminin singulier de відчи́нений.


шиваїзм

Nomdérivé de Шива (« Shiva »), avec le suffixe -їзм.

шиваї́зм (singular nominative)
шиваї́зму (singular genitive)
шиваї́зму (singular dative)
шиваї́змові (singular dative)
шиваї́зм (singular accusative)
шиваї́змом (singular instrumental)
на/у шиваї́змі, (singular locative)
по шиваї́зму (singular locative)
шиваї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


-їзм

Forme alternative du suffixe -ізм lorsque le radical se termine par une voyelle.

Suffixe ajouté à un nom ou un adjectif pour signifier une idéologie ou une pensée.


шайвізм

Nomdérivé de Шива (« Shiva (dans sa prononciation anglaise) »), avec le suffixe -ізм.

шайві́зм (singular nominative)
шайві́зму (singular genitive)
шайві́зму (singular dative)
шайві́змові (singular dative)
шайві́зм (singular accusative)
шайві́змом (singular instrumental)
на/у шайві́змі, (singular locative)
по шайві́зму (singular locative)
шайві́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


шіваїзм

шіваї́зм (singular nominative)
шіваї́зму (singular genitive)
шіваї́зму (singular dative)
шіваї́змові (singular dative)
шіваї́зм (singular accusative)
шіваї́змом (singular instrumental)
на/у шіваї́змі, (singular locative)
по шіваї́зму (singular locative)
шіваї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


шиваїстський

Du français shivaïste avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
шиваї́стський (masculine nominative)
шиваї́стська (feminine nominative)
шиваї́стське (neuter nominative)
шиваї́стські (nominative)
шиваї́стського (masculine genitive)
шиваї́стської (feminine genitive)
шиваї́стського (neuter genitive)
шиваї́стських (genitive)
шиваї́стському (masculine dative)
шиваї́стській (feminine dative)
шиваї́стському (neuter dative)
шиваї́стським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
шиваї́стську (feminine accusative)
шиваї́стське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
шиваї́стським (masculine instrumental)
шиваї́стською (feminine instrumental)
шиваї́стським (neuter instrumental)
шиваї́стськими (instrumental)
шиваї́стському (masculine locative)
шиваї́стськім (masculine locative)
шиваї́стській (feminine locative)
шиваї́стському (neuter locative)
шиваї́стськім (neuter locative)
шиваї́стських (locative)


шиваїстська

Nominatif féminin singulier de шиваї́стський.


шиваїстське

Nominatif neutre singulier de шиваї́стський.

Accusatif neutre singulier de шиваї́стський.


шиваїстським

Instrumental masculin singulier de шиваї́стський.

Instrumental neutre singulier de шиваї́стський.


шиваїстській

Datif féminin singulier de шиваї́стський.

Locatif féminin singulier de шиваї́стський.


шиваїстськім

Locatif masculin singulier de шиваї́стський.

Locatif neutre singulier de шиваї́стський.


шиваїстського

Génitif masculin singulier de шиваї́стський.

Génitif neutre singulier de шиваї́стський.


шиваїстської

Génitif féminin singulier de шиваї́стський.


шиваїстському

Datif masculin singulier de шиваї́стський.

Datif neutre singulier de шиваї́стський.


шиваїстською

Instrumental féminin singulier de шиваї́стський.


шиваїстську

Accusatif féminin singulier de шиваї́стський.


від-

→ voir від, préposition marquant le fait de s’éloigner de quelque chose ou d’éloigner quelque chose.

Préfixe utilisé en ukrainien pour indiquer un éloignement.

бити = battre → відбити = repousser, parer (un coup).

далеко = loin → віддалено = de loin.

іти = aller → відійти = s’éloigner.


вичинення

ви́чинення (singular nominative)
ви́чинення (singular genitive)
ви́чиненню (singular dative)
ви́чинення (singular accusative)
ви́чиненням (singular instrumental)
на/у ви́чиненні, (singular locative)
ви́чиненню (singular locative)
ви́чинення (singular vocative)
Nom de type 6a- selon Zaliznyak


вичинка

Déverbal de вичинити (« tanner ») avec le suffixe -ка.

ви́чинка (singular nominative)
ви́чинки (singular genitive)
ви́чинці (singular dative)
ви́чинку (singular accusative)
ви́чинкою (singular instrumental)
на/у ви́чинці (singular locative)
ви́чинко (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak


вичинювання

вичи́нювання (singular nominative)
вичи́нювання (singular genitive)
вичи́нюванню (singular dative)
вичи́нювання (singular accusative)
вичи́нюванням (singular instrumental)
на/у вичи́нюванні, (singular locative)
вичи́нюванню (singular locative)
вичи́нювання (singular vocative)
Nom de type 6a- selon Zaliznyak


відчинятися

Verbedérivé de чиняти, avec le préfixe від- et le suffixe -ся.

відчиня́тися vidtšynjatysja \Prononciation ?\ imperfectif impersonnel intransitif pronominal de type 1a / perfectif[s] : відчини́тися


відчиняється

Troisième personne du singulier du présent de відчиня́ти.


відчиняються

Troisième personne du pluriel du présent de відчиня́ти.


відчинятиметься

Troisième personne du singulier du futur de відчиня́ти.


відчинятимуться

Troisième personne du pluriel du futur de відчиня́ти.


відчинитися

Verbedérivé de чинити, avec le préfixe від- et le suffixe -ся.

відчини́тися vidtšynytysja \Prononciation ?\ perfectif impersonnel intransitif pronominal de type 4c / imperfectif[s] : відчиня́тися


відчиниться

Troisième personne du singulier du futur de відчини́тися.


відчиняться

Troisième personne du pluriel du futur de відчини́тися.


відчинився

Passé masculin singulier de відчини́тися.


відчинилася

Passé féminin singulier de відчини́тися.


відчинившись

Gérondif passé de відчини́тися.


відчинення

відчи́нення (singular nominative)
відчи́нення (singular genitive)
відчи́ненню (singular dative)
відчи́нення (singular accusative)
відчи́ненням (singular instrumental)
на/у відчи́ненні, (singular locative)
відчи́ненню (singular locative)
відчи́нення (singular vocative)
Nom de type 6a- selon Zaliznyak


відчиняння

відчиня́ння (singular nominative)
відчиня́ння (singular genitive)
відчиня́нню (singular dative)
відчиня́ння (singular accusative)
відчиня́нням (singular instrumental)
на/у відчиня́нні, (singular locative)
відчиня́нню (singular locative)
відчиня́ння (singular vocative)
Nom de type 6a- selon Zaliznyak


Чимбарівка

Le nom Чим-ба-р-ів-ка est formé à partir de la racine *чин, signifiant à la fois « cause, acte, fonctionnaire, homme », mais désignant dans ce cas le fait de fabriquer du cuir pour en faire des chaussures (à rapprocher du verbe чинити qui signifie « tanner »), une spécificité des membres de ce village. S’est rajouté ensuite l’affixe -ба, donnant le mot чинба, dont le sens est le processus d'écorchage des animaux pour récupérer leur cuir. À ce mot s’est rajouté le suffixe -р pour donner le mot чинбар, signifiant celui qui travaille le cuir pour en faire des chaussures. Sous l'action de la lettre б, le н s’est petit à petit transformé en м pour donner чимбар. Le suffixe -ів signifie le groupe de tanneurs et le suffixe -ка signifie la communauté qui s’est fixée en ce lieu pour y fabriquer le cuir servant à la fabrication des chaussures.

Чимбарі́вка (singular nominative)
Чимбарі́вки (singular genitive)
Чимбарі́вці (singular dative)
Чимбарі́вку (singular accusative)
Чимбарі́вкою (singular instrumental)
на/у Чимбарі́вці (singular locative)
Чимбарі́вко (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak

Tchimbarivka, village ukrainien de l’oblast de Khmelnytskyï.


чимбар

Nomdérivé de чинба (« procédé de fabrication du cuir »), avec le suffixe -ар (« artisan »).

чимба́р (singular nominative)
чимба́ри (plural nominative)
чимба́ра (singular genitive)
чимба́рів (plural genitive)
чимба́ру (singular dative)
чимба́рові (singular dative)
чимба́рам (plural dative)
чимба́ра (singular accusative)
чимба́рів (plural accusative)
чимба́ром (singular instrumental)
чимба́рами (plural instrumental)
на/у чимба́рі (singular locative)
на/у чимба́рах (plural locative)
чимба́ре (singular vocative)
чимба́ри (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
чимбарка
чинба́р


чинбар

чинба́р (singular nominative)
чинба́ри (plural nominative)
чинба́ра (singular genitive)
чинба́рів (plural genitive)
чинба́ру (singular dative)
чинба́рові (singular dative)
чинба́рам (plural dative)
чинба́ра (singular accusative)
чинба́рів (plural accusative)
чинба́ром (singular instrumental)
чинба́рами (plural instrumental)
на/у чинба́рі (singular locative)
на/у чинба́рах (plural locative)
чинба́ре (singular vocative)
чинба́ри (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
чинбариха (feminine)
чимба́р


чинбар

Deuxième personne du singulier de l’impératif de чинба́рити.


чимбарівський

Adjectifdérivé de Чимбарівка (« Tchymbarivka, village d’Ukraine »), avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
чимбарі́вський (masculine nominative)
чимбарі́вська (feminine nominative)
чимбарі́вське (neuter nominative)
чимбарі́вські (nominative)
чимбарі́вського (masculine genitive)
чимбарі́вської (feminine genitive)
чимбарі́вського (neuter genitive)
чимбарі́вських (genitive)
чимбарі́вському (masculine dative)
чимбарі́вській (feminine dative)
чимбарі́вському (neuter dative)
чимбарі́вським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
чимбарі́вську (feminine accusative)
чимбарі́вське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
чимбарі́вським (masculine instrumental)
чимбарі́вською (feminine instrumental)
чимбарі́вським (neuter instrumental)
чимбарі́вськими (instrumental)
чимбарі́вському (masculine locative)
чимбарі́вськім (masculine locative)
чимбарі́вській (feminine locative)
чимбарі́вському (neuter locative)
чимбарі́вськім (neuter locative)
чимбарі́вських (locative)

Relatif à Tchymbarivka, village d’Ukraine.


чимбарівська

Nominatif féminin singulier de чимбарі́вський.


чимбарівське

Nominatif neutre singulier de чимбарі́вський.

Accusatif neutre singulier de чимбарі́вський.


чимбарівським

Instrumental masculin singulier de чимбарі́вський.

Instrumental neutre singulier de чимбарі́вський.


чимбарівській

Datif féminin singulier de чимбарі́вський.

Locatif féminin singulier de чимбарі́вський.


чимбарівськім

Locatif masculin singulier de чимбарі́вський.

Locatif neutre singulier de чимбарі́вський.


чимбарівського

Génitif masculin singulier de чимбарі́вський.

Génitif neutre singulier de чимбарі́вський.


чимбарівської

Génitif féminin singulier de чимбарі́вський.


чимбарівському

Datif masculin singulier de чимбарі́вський.

Datif neutre singulier de чимбарі́вський.


чимбарівською

Instrumental féminin singulier de чимбарі́вський.


чимбарівську

Accusatif féminin singulier de чимбарі́вський.


чинбарня

Nomdérivé de чинбар (« tanneur »), avec le suffixe -ня.

чинба́рня (singular nominative)
чинба́рні (plural nominative)
чинба́рні (singular genitive)
чинба́рень (plural genitive)
чинба́рні (singular dative)
чинба́рням (plural dative)
чинба́рню (singular accusative)
чинба́рні (plural accusative)
чинба́рнею (singular instrumental)
чинба́рнями (plural instrumental)
на/у чинба́рні (singular locative)
на/у чинба́рнях (plural locative)
чинба́рне (singular vocative)
чинба́рні (plural vocative)
Nom de type 5*a selon Zaliznyak
чимбарня (rare)

Pour la tannerie en tant qu’art, voir чинбарство.


чимбарня

Nomdérivé de чимбар (« tanneur »), avec le suffixe -ня.

чимба́рня (singular nominative)
чимба́рні (plural nominative)
чимба́рні (singular genitive)
чимба́рень (plural genitive)
чимба́рні (singular dative)
чимба́рням (plural dative)
чимба́рню (singular accusative)
чимба́рні (plural accusative)
чимба́рнею (singular instrumental)
чимба́рнями (plural instrumental)
на/у чимба́рні (singular locative)
на/у чимба́рнях (plural locative)
чимба́рне (singular vocative)
чимба́рні (plural vocative)
Nom de type 5*a selon Zaliznyak
чинбарня


гарбарня

Nomdérivé de гарбар (« tanneur »), avec le suffixe -ня.

гарба́рня (singular nominative)
гарба́рні (plural nominative)
гарба́рні (singular genitive)
гарба́рень (plural genitive)
гарба́рні (singular dative)
гарба́рням (plural dative)
гарба́рню (singular accusative)
гарба́рні (plural accusative)
гарба́рнею (singular instrumental)
гарба́рнями (plural instrumental)
на/у гарба́рні (singular locative)
на/у гарба́рнях (plural locative)
гарба́рне (singular vocative)
гарба́рні (plural vocative)
Nom de type 5*a selon Zaliznyak


гарбарнею

⁽ʰᵃʳᵇᵃʳⁿᵉʲᵘ⁾


гарбарням

⁽ʰᵃʳᵇᵃʳⁿʲᵃᵐ⁾


гарбарнями

⁽ʰᵃʳᵇᵃʳⁿʲᵃᵐʸ⁾


гарбарнях

⁽ʰᵃʳᵇᵃʳⁿʲᵃᵏʰ⁾


гарбар

гарба́р (singular nominative)
гарбарі́ (plural nominative)
гарбаря́ (singular genitive)
гарбарі́в (plural genitive)
гарбарю́ (singular dative)
гарбаре́ві (singular dative)
гарбаря́м (plural dative)
гарбаря́ (singular accusative)
гарбарі́в (plural accusative)
гарбаре́м (singular instrumental)
гарбаря́ми (plural instrumental)
на/у гарбарі́, (singular locative)
гарбаре́ві, (singular locative)
гарбарю́ (singular locative)
на/у гарбаря́х (plural locative)
гарба́рю (singular vocative)
гарбарі́ (plural vocative)
Nom de type 2b selon Zaliznyak


гарбарями

⁽ʰᵃʳᵇᵃʳʲᵃᵐʸ⁾


гарбарях

⁽ʰᵃʳᵇᵃʳʲᵃᵏʰ⁾


чимбарювати

Verbedérivé de чимбар (« tanneur »), avec le suffixe -ювати.

чимбарюва́ти tšymbarjuvaty \Prononciation ?\ imperfectif intransitif de type 2a

Pratiquer l’art de la tannerie, travailler le cuir.


чимбарюю

Première personne du singulier du présent de чимбарюва́ти.


чимбарюєш

Deuxième personne du singulier du présent de чимбарюва́ти.


чимбарює

Troisième personne du singulier du présent de чимбарюва́ти.


чимбарюємо

Première personne du pluriel du présent de чимбарюва́ти.


чимбарюєте

Deuxième personne du pluriel du présent de чимбарюва́ти.


чимбарюють

Troisième personne du pluriel du présent de чимбарюва́ти.


чимбарюватиму

Première personne du singulier du futur de чимбарюва́ти.


чимбарюватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de чимбарюва́ти.


чимбарюватиме

Troisième personne du singulier du futur de чимбарюва́ти.


чимбарюватимемо

Première personne du pluriel du futur de чимбарюва́ти.


чимбарюватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de чимбарюва́ти.


чимбарюватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de чимбарюва́ти.


чимбарював

Passé masculin singulier de чимбарюва́ти.


чимбарювала

Passé féminin singulier de чимбарюва́ти.


чимбарюй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de чимбарюва́ти.


чимбарюймо

Première personne du pluriel de l’impératif de чимбарюва́ти.


чимбарюйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de чимбарюва́ти.


чимбарювавши

Gérondif passé de чимбарюва́ти.


чинбарювати

Verbedérivé de чинбар (« tanneur »), avec le suffixe -ювати.

чинбарюва́ти tšynbarjuvaty \Prononciation ?\ imperfectif intransitif de type 2a

Pratiquer l’art de la tannerie, travailler le cuir.


чинбарюю

Première personne du singulier du présent de чинбарюва́ти.


чинбарюєш

Deuxième personne du singulier du présent de чинбарюва́ти.


чинбарює

Troisième personne du singulier du présent de чинбарюва́ти.


чинбарюємо

Première personne du pluriel du présent de чинбарюва́ти.


чинбарюєте

Deuxième personne du pluriel du présent de чинбарюва́ти.


чинбарюють

Troisième personne du pluriel du présent de чинбарюва́ти.


чинбарюватиму

Première personne du singulier du futur de чинбарюва́ти.


чинбарюватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de чинбарюва́ти.


чинбарюватиме

Troisième personne du singulier du futur de чинбарюва́ти.


чинбарюватимемо

Première personne du pluriel du futur de чинбарюва́ти.


чинбарюватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de чинбарюва́ти.


чинбарюватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de чинбарюва́ти.


чинбарював

Passé masculin singulier de чинбарюва́ти.


чинбарювала

Passé féminin singulier de чинбарюва́ти.


чинбарюй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de чинбарюва́ти.


чинбарюймо

Première personne du pluriel de l’impératif de чинбарюва́ти.


чинбарюйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de чинбарюва́ти.


чинбарювавши

Gérondif passé de чинбарюва́ти.


чинбарити

Verbedérivé de чинбар (« tanneur »), avec le suffixe -ити.

чинба́рити tšynbaryty \Prononciation ?\ imperfectif intransitif de type 4a

Pratiquer l’art de la tannerie, travailler le cuir.


чинбарю

Première personne du singulier du présent de чинба́рити.


чинбариш

Deuxième personne du singulier du présent de чинба́рити.


чинбарить

Troisième personne du singulier du présent de чинба́рити.


чинбаримо

Première personne du pluriel du présent de чинба́рити.


чинбарите

Deuxième personne du pluriel du présent de чинба́рити.


чинбарять

Troisième personne du pluriel du présent de чинба́рити.


чинбаритиму

Première personne du singulier du futur de чинба́рити.


чинбаритимеш

Deuxième personne du singulier du futur de чинба́рити.


чинбаритиме

Troisième personne du singulier du futur de чинба́рити.


чинбаритимемо

Première personne du pluriel du futur de чинба́рити.


чинбаритимете

Deuxième personne du pluriel du futur de чинба́рити.


чинбаритимуть

Troisième personne du pluriel du futur de чинба́рити.


чинбармо

Première personne du pluriel de l’impératif de чинба́рити.


чинбарте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de чинба́рити.


чинбариха

Nomdérivé de чинбар (« tanneur »), avec le suffixe -иха.

чинбари́ха (singular nominative)
чинбари́хи (plural nominative)
чинбари́хи (singular genitive)
чинбари́х (plural genitive)
чинбари́сі (singular dative)
чинбари́хам (plural dative)
чинбари́ху (singular accusative)
чинбари́х (plural accusative)
чинбари́хою (singular instrumental)
чинбари́хами (plural instrumental)
на/у чинбари́сі (singular locative)
на/у чинбари́хах (plural locative)
чинбари́хо (singular vocative)
чинбари́хи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak
чинбар (masculine)


чинбарство

Nomdérivé de чинбар (« tanneur »), avec le suffixe -ство.

чинба́рство (singular nominative)
чинба́рства (singular genitive)
чинба́рству (singular dative)
чинба́рство (singular accusative)
чинба́рством (singular instrumental)
на/у чинба́рстві (singular locative)
чинба́рство (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

Pour la tannerie en tant que lieu, voir чимбарня, чинбарня ou гарбарня.


гарбарство

Nomdérivé de гарбар (« tanneur »), avec le suffixe -ство.

гарба́рство (singular nominative)
гарба́рства (singular genitive)
гарба́рству (singular dative)
гарба́рство (singular accusative)
гарба́рством (singular instrumental)
на/у гарба́рстві (singular locative)
гарба́рство (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

⁽ʰᵃʳᵇᵃʳˢᵗᵛᵒ⁾


гарбарства

⁽ʰᵃʳᵇᵃʳˢᵗᵛᵃ⁾


гарбарстві

⁽ʰᵃʳᵇᵃʳˢᵗᵛⁱ⁾


гарбарством

⁽ʰᵃʳᵇᵃʳˢᵗᵛᵒᵐ⁾


гарбарству

⁽ʰᵃʳᵇᵃʳˢᵗᵛᵘ⁾


чинбарювання

Déverbal de чинбарювати (« pratiquer l’art de la tannerie »).

Nomdérivé de чинбар (« tanneur »), avec le suffixe -ювання.

чинбарюва́ння (singular nominative)
чинбарюва́ння (singular genitive)
чинбарюва́нню (singular dative)
чинбарюва́ння (singular accusative)
чинбарюва́нням (singular instrumental)
на/у чинбарюва́нні, (singular locative)
чинбарюва́нню (singular locative)
чинбарюва́ння (singular vocative)
Nom de type 2a- selon Zaliznyak


чинбарюванням

Instrumental singulier de чинбарюва́ння.


чимбарство

Nomdérivé de чимбар (« tanneur »), avec le suffixe -ство.

чимба́рство (singular nominative)
чимба́рства (singular genitive)
чимба́рству (singular dative)
чимба́рство (singular accusative)
чимба́рством (singular instrumental)
на/у чимба́рстві (singular locative)
чимба́рство (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


чинбарський

Adjectifdérivé de чинбар (« tanneur »), avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
чинба́рський (masculine nominative)
чинба́рська (feminine nominative)
чинба́рське (neuter nominative)
чинба́рські (nominative)
чинба́рського (masculine genitive)
чинба́рської (feminine genitive)
чинба́рського (neuter genitive)
чинба́рських (genitive)
чинба́рському (masculine dative)
чинба́рській (feminine dative)
чинба́рському (neuter dative)
чинба́рським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
чинба́рську (feminine accusative)
чинба́рське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
чинба́рським (masculine instrumental)
чинба́рською (feminine instrumental)
чинба́рським (neuter instrumental)
чинба́рськими (instrumental)
чинба́рському (masculine locative)
чинба́рськім (masculine locative)
чинба́рській (feminine locative)
чинба́рському (neuter locative)
чинба́рськім (neuter locative)
чинба́рських (locative)


чинбарська

Nominatif féminin singulier de чинба́рський.


чинбарське

Accusatif neutre singulier de чинба́рський.

Nominatif neutre singulier de чинба́рський.


чинбарським

Instrumental masculin singulier de чинба́рський.

Instrumental neutre singulier de чинба́рський.


чинбарській

Datif féminin singulier de чинба́рський.

Locatif féminin singulier de чинба́рський.


чинбарськім

Locatif masculin singulier de чинба́рський.

Locatif neutre singulier de чинба́рський.


чинбарського

Génitif masculin singulier de чинба́рський.

Génitif neutre singulier de чинба́рський.


чинбарської

Génitif féminin singulier de чинба́рський.


чинбарському

Datif masculin singulier de чинба́рський.


чинбарською

Instrumental féminin singulier de чинба́рський.


чинбарську

Accusatif féminin singulier de чинба́рський.


чинба

→ voir Чимбарівка.

чинба́ (singular nominative)
чинби́ (plural nominative)
чинби́ (singular genitive)
чинб (plural genitive)
чинбі́ (singular dative)
чинба́м (plural dative)
чинбу́ (singular accusative)
чинби́ (plural accusative)
чинбо́ю (singular instrumental)
чинба́ми (plural instrumental)
на/у чинбі́ (singular locative)
на/у чинба́х (plural locative)
чинбо́ (singular vocative)
чинби́ (plural vocative)
Nom de type 1b selon Zaliznyak


Проскурова

⁽ᴾʳᵒˢᵏᵘʳᵒᵛᵃ⁾


Проскурове

⁽ᴾʳᵒˢᵏᵘʳᵒᵛᵉ⁾


Проскурові

⁽ᴾʳᵒˢᵏᵘʳᵒᵛⁱ⁾


Проскуровом

⁽ᴾʳᵒˢᵏᵘʳᵒᵛᵒᵐ⁾


Проскурову

⁽ᴾʳᵒˢᵏᵘʳᵒᵛᵘ⁾


Плоскирів

Apparemment, ce nom provient de la rivière Ploska, un affluent du Bug qui se jette dans la mer Noire. À partir de 1795, le « л » original se transforma en « р ».

Плоски́рів (singular nominative)
Плоски́рова (singular genitive)
Плоски́рову (singular dative)
Плоски́рів (singular accusative)
Плоски́ровом (singular instrumental)
на/у Плоски́рові, (singular locative)
по Плоски́рову (singular locative)
Плоски́рове (singular vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Ploskyriv (nom que porta la ville ukrainienne de Khmelnytskyï avant 1795).


Плоскирова

⁽ᴾˡᵒˢᵏʸʳᵒᵛᵃ⁾


Плоскирове

⁽ᴾˡᵒˢᵏʸʳᵒᵛᵉ⁾


Плоскирові

⁽ᴾˡᵒˢᵏʸʳᵒᵛⁱ⁾


Плоскировом

⁽ᴾˡᵒˢᵏʸʳᵒᵛᵒᵐ⁾


Плоскирову

⁽ᴾˡᵒˢᵏʸʳᵒᵛᵘ⁾


Хмельницького

Génitif de Хмельницький.


Хмельницькому

Datif de Хмельни́цький.

Locatif de Хмельни́цький.


нещасливець

Nomdérivé de щасливець (« chanceux »), avec le préfixe не- (« préfixe négatif »).

нещасли́вець (singular nominative)
нещасли́вці (plural nominative)
нещасли́вця (singular genitive)
нещасли́вців (plural genitive)
нещасли́вцю (singular dative)
нещасли́вцеві (singular dative)
нещасли́вцям (plural dative)
нещасли́вця (singular accusative)
нещасли́вців (plural accusative)
нещасли́вцем (singular instrumental)
нещасли́вцями (plural instrumental)
на/у нещасли́вці, (singular locative)
нещасли́вцеві, (singular locative)
нещасли́вцю (singular locative)
на/у нещасли́вцях (plural locative)
нещасли́вцю (singular vocative)
нещасли́вці (plural vocative)
Nom de type 5*a selon Zaliznyak
нещасливиця (feminine)

Malchanceux (personne qui n’a pas de chance).


жереб

(Sort, destin) Du vieux slave жрѣбъ, žrěbŭ (« sort, destin »).

(Étalon) Du vieux slave жрѣбѧ, žrěbę (« poulain »).

же́реб (singular nominative)
же́реби (plural nominative)
же́реба (singular genitive)
же́ребів (plural genitive)
же́ребу (singular dative)
же́ребові (singular dative)
же́ребам (plural dative)
же́реб (singular accusative)
же́реби (plural accusative)
же́ребом (singular instrumental)
же́ребами (plural instrumental)
на/у же́ребі (singular locative)
на/у же́ребах (plural locative)
же́ребе (singular vocative)
же́реби (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

ки́дати же́реб / тягну́ти же́реб.

же́реб ки́нуто.

же́реб ви́пав на ньо́го.


жереб

же́реб (singular nominative)
же́реби (plural nominative)
же́реба (singular genitive)
же́ребів (plural genitive)
же́ребу (singular dative)
же́ребові (singular dative)
же́ребам (plural dative)
же́реба (singular accusative)
же́ребів (plural accusative)
же́реби (plural accusative)
же́ребом (singular instrumental)
же́ребами (plural instrumental)
на/у же́ребі, (singular locative)
же́ребові (singular locative)
на/у же́ребах (plural locative)
же́ребе (singular vocative)
же́реби (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


жеребок

жеребо́к (singular nominative)
жеребки́ (plural nominative)
жеребка́ (singular genitive)
жеребкі́в (plural genitive)
жеребку́ (singular dative)
жеребко́ві (singular dative)
жеребка́м (plural dative)
жеребо́к (singular accusative)
жеребки́ (plural accusative)
жеребко́м (singular instrumental)
жеребка́ми (plural instrumental)
на/у жеребкі́, (singular locative)
жеребку́ (singular locative)
на/у жеребка́х (plural locative)
жеребку́ (singular vocative)
жеребки́ (plural vocative)
Nom de type 3*b selon Zaliznyak

Objet servant pour un tirage au sort (papier, allumette…). Par extension, le tirage au sort lui-même.

Ми будемо жеребок з ним тягнути, вже домовлено.

Nous tirerons au sort avec lui, ainsi que convenu.


жеребкування

Nomdérivé de жеребок (« tirage au sort »), avec le suffixe -ування.

жеребкува́ння (singular nominative)
жеребкува́ння (plural nominative)
жеребкува́ння (singular genitive)
жеребкува́нь (plural genitive)
жеребкува́нню (singular dative)
жеребкува́нням (plural dative)
жеребкува́ння (singular accusative)
жеребкува́ння (plural accusative)
жеребкува́нням (singular instrumental)
жеребкува́ннями (plural instrumental)
на/у жеребкува́нні, (singular locative)
жеребкува́нню (singular locative)
на/у жеребкува́ннях (plural locative)
жеребкува́ння (singular vocative)
жеребкува́ння (plural vocative)
Nom de type 2a(2) selon Zaliznyak


жеребкуванням

Instrumental singulier de жеребкува́ння.


жеребець

жеребе́ць (singular nominative)
жеребці́ (plural nominative)
жеребця́ (singular genitive)
жеребці́в (plural genitive)
жеребцю́ (singular dative)
жеребце́ві (singular dative)
жеребця́м (plural dative)
жеребця́ (singular accusative)
жеребці́в (plural accusative)
жеребці́ (plural accusative)
жеребце́м (singular instrumental)
жеребця́ми (plural instrumental)
на/у жеребці́, (singular locative)
жеребце́ві, (singular locative)
жеребцю́ (singular locative)
на/у жеребця́х (plural locative)
жере́бче (singular vocative)
жеребці́ (plural vocative)
Nom de type 5*b selon Zaliznyak

племінни́й жеребе́ць


талан

тала́н (singular nominative)
талану́ (singular genitive)
талану́ (singular dative)
талано́ві (singular dative)
тала́н (singular accusative)
талано́м (singular instrumental)
на/у талані́, (singular locative)
по талану́ (singular locative)
тала́не (singular vocative)
Nom de type 1b- selon Zaliznyak

Succès, bonheur, chance, veine, fortune.


звершення

Déverbal de звершити (« réaliser, matérialiser »).

зве́ршення (singular nominative)
зве́ршення (plural nominative)
зве́ршення (singular genitive)
зве́ршень (plural genitive)
зве́ршенню (singular dative)
зве́ршенням (plural dative)
зве́ршення (singular accusative)
зве́ршення (plural accusative)
зве́ршенням (singular instrumental)
зве́ршеннями (plural instrumental)
на/у зве́ршенні, (singular locative)
зве́ршенню (singular locative)
на/у зве́ршеннях (plural locative)
зве́ршення (singular vocative)
зве́ршення (plural vocative)
Nom de type 2a selon Zaliznyak

Uk-звершення.ogg


перемога

(Siècle à préciser) Du proto-slave *permogti « gagner », de *mogti « pouvoir ».

перемо́га (singular nominative)
перемо́ги (plural nominative)
перемо́ги (singular genitive)
перемо́г (plural genitive)
перемо́зі (singular dative)
перемо́гам (plural dative)
перемо́гу (singular accusative)
перемо́ги (plural accusative)
перемо́гою (singular instrumental)
перемо́гами (plural instrumental)
на/у перемо́зі (singular locative)
на/у перемо́гах (plural locative)
перемо́го (singular vocative)
перемо́ги (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

Uk-перемога.ogg

здобува́ти перемо́гу

тріумфува́ти перемо́гу

пі́ррова перемо́га


перемогами

⁽ᵖᵉʳᵉᵐᵒʰᵃᵐʸ⁾


перемогах

⁽ᵖᵉʳᵉᵐᵒʰᵃᵏʰ⁾


перемогою

⁽ᵖᵉʳᵉᵐᵒʰᵒʲᵘ⁾


тріумф

тріу́мф (singular nominative)
тріу́мфи (plural nominative)
тріу́мфу (singular genitive)
тріу́мфів (plural genitive)
тріу́мфу (singular dative)
тріу́мфові (singular dative)
тріу́мфам (plural dative)
тріу́мф (singular accusative)
тріу́мфи (plural accusative)
тріу́мфом (singular instrumental)
тріу́мфами (plural instrumental)
на/у тріу́мфі (singular locative)
на/у тріу́мфах (plural locative)
тріу́мфе (singular vocative)
тріу́мфи (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


тріумфальний

Adjectifdérivé de тріумф (« triomphe »), avec le suffixe -альний.

Cas
Singulier
Pluriel
тріумфа́льний (masculine nominative)
тріумфа́льна (feminine nominative)
тріумфа́льне (neuter nominative)
тріумфа́льні (nominative)
тріумфа́льного (masculine genitive)
тріумфа́льної (feminine genitive)
тріумфа́льного (neuter genitive)
тріумфа́льних (genitive)
тріумфа́льному (masculine dative)
тріумфа́льній (feminine dative)
тріумфа́льному (neuter dative)
тріумфа́льним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
тріумфа́льну (feminine accusative)
тріумфа́льне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
тріумфа́льним (masculine instrumental)
тріумфа́льною (feminine instrumental)
тріумфа́льним (neuter instrumental)
тріумфа́льними (instrumental)
тріумфа́льному (masculine locative)
тріумфа́льнім (masculine locative)
тріумфа́льній (feminine locative)
тріумфа́льному (neuter locative)
тріумфа́льнім (neuter locative)
тріумфа́льних (locative)


тріумфальна

Nominatif féminin singulier de тріумфа́льний.


тріумфальне

Nominatif neutre singulier de тріумфа́льний.

Accusatif neutre singulier de тріумфа́льний.


тріумфальним

Instrumental masculin singulier de тріумфа́льний.

Instrumental neutre singulier de тріумфа́льний.


тріумфальній

Datif féminin singulier de тріумфа́льний.

Locatif féminin singulier de тріумфа́льний.


тріумфальнім

Locatif masculin singulier de тріумфа́льний.

Locatif neutre singulier de тріумфа́льний.


тріумфального

Génitif masculin singulier de тріумфа́льний.

Génitif neutre singulier de тріумфа́льний.


тріумфальної

Génitif féminin singulier de тріумфа́льний.


тріумфальному

Datif masculin singulier de тріумфа́льний.

Datif neutre singulier de тріумфа́льний.


тріумфальною

Instrumental féminin singulier de тріумфа́льний.


тріумфальну

Accusatif féminin singulier de тріумфа́льний.


тріумфально

Forme adverbiale de тріумфа́льний (« triomphal »).


тріумфатор

Nomdérivé de тріумф (« triomphe »), avec le suffixe -атор.

тріумфа́тор (singular nominative)
тріумфа́тори (plural nominative)
тріумфа́тора (singular genitive)
тріумфа́торів (plural genitive)
тріумфа́тору (singular dative)
тріумфа́торові (singular dative)
тріумфа́торам (plural dative)
тріумфа́тора (singular accusative)
тріумфа́торів (plural accusative)
тріумфа́тором (singular instrumental)
тріумфа́торами (plural instrumental)
на/у тріумфа́торі, (singular locative)
тріумфа́торові (singular locative)
на/у тріумфа́торах (plural locative)
тріумфа́торе (singular vocative)
тріумфа́тори (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
тріумфаторка (feminine)

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳ⁾


тріумфатора

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵃ⁾


тріумфаторам

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵃᵐ⁾


тріумфаторами

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵃᵐʸ⁾


тріумфаторах

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵃᵏʰ⁾


тріумфаторе

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵉ⁾


тріумфатори

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳʸ⁾


тріумфаторі

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳⁱ⁾


тріумфаторів

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳⁱᵛ⁾


тріумфаторові

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵒᵛⁱ⁾


тріумфатором

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵒᵐ⁾


тріумфатору

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵘ⁾


тріумфаторка

Nomdérivé de тріумфатор (« triomphateur »), avec le suffixe -ка.

тріумфа́торка (singular nominative)
тріумфа́торки (plural nominative)
тріумфа́торки (singular genitive)
тріумфа́торок (plural genitive)
тріумфа́торці (singular dative)
тріумфа́торкам (plural dative)
тріумфа́торку (singular accusative)
тріумфа́торок (plural accusative)
тріумфа́торкою (singular instrumental)
тріумфа́торками (plural instrumental)
на/у тріумфа́торці (singular locative)
на/у тріумфа́торках (plural locative)
тріумфа́торко (singular vocative)
тріумфа́торки (plural vocative)
Nom de type 1*a selon Zaliznyak
тріумфатор (masculine)

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵏᵃ⁾


тріумфаторкам

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵏᵃᵐ⁾


тріумфаторками

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵏᵃᵐʸ⁾


тріумфаторках

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵏᵃᵏʰ⁾


тріумфаторки

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵏʸ⁾


тріумфаторко

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵏᵒ⁾


тріумфаторкою

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵏᵒʲᵘ⁾

Instrumental singulier de тріумфа́торка.


тріумфаторку

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵏᵘ⁾


тріумфаторок

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵒᵏ⁾


тріумфаторці

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵗˢⁱ⁾


тріумфаторський

Adjectifdérivé de тріумфатор (« triomphateur »), avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
тріумфа́торський (masculine nominative)
тріумфа́торська (feminine nominative)
тріумфа́торське (neuter nominative)
тріумфа́торські (nominative)
тріумфа́торського (masculine genitive)
тріумфа́торської (feminine genitive)
тріумфа́торського (neuter genitive)
тріумфа́торських (genitive)
тріумфа́торському (masculine dative)
тріумфа́торській (feminine dative)
тріумфа́торському (neuter dative)
тріумфа́торським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
тріумфа́торську (feminine accusative)
тріумфа́торське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
тріумфа́торським (masculine instrumental)
тріумфа́торською (feminine instrumental)
тріумфа́торським (neuter instrumental)
тріумфа́торськими (instrumental)
тріумфа́торському (masculine locative)
тріумфа́торськім (masculine locative)
тріумфа́торській (feminine locative)
тріумфа́торському (neuter locative)
тріумфа́торськім (neuter locative)
тріумфа́торських (locative)


тріумфаторська

Nominatif féminin singulier de тріумфа́торський.


тріумфаторське

Nominatif neutre singulier de тріумфа́торський.

Accusatif neutre singulier de тріумфа́торський.


тріумфаторським

Instrumental masculin singulier de тріумфа́торський.

Instrumental neutre singulier de тріумфа́торський.

Datif pluriel de тріумфа́торський.


тріумфаторськими

Instrumental pluriel de тріумфа́торський.


тріумфаторських

Génitif pluriel de тріумфа́торський.


тріумфаторській

Datif féminin singulier de тріумфа́торський.

Locatif féminin singulier de тріумфа́торський.


тріумфаторськім

Locatif masculin singulier de тріумфа́торський.

Locatif neutre singulier de тріумфа́торський.


тріумфаторського

Génitif masculin singulier de тріумфа́торський.

Génitif neutre singulier de тріумфа́торський.


тріумфаторської

Génitif féminin singulier de тріумфа́торський.


тріумфаторському

Datif masculin singulier de тріумфа́торський.

Datif neutre singulier de тріумфа́торський.


тріумфаторською

Instrumental féminin singulier de тріумфа́торський.


тріумфаторську

Accusatif féminin singulier de тріумфа́торський.


тріумфування

Déverbal de тріумфувати (« jubiler, être en liesse »).

тріумфува́ння (singular nominative)
тріумфува́ння (singular genitive)
тріумфува́нню (singular dative)
тріумфува́ння (singular accusative)
тріумфува́нням (singular instrumental)
на/у тріумфува́нні, (singular locative)
тріумфува́нню (singular locative)
тріумфува́ння (singular vocative)
Nom de type 2a- selon Zaliznyak

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃⁿⁿʲᵃ⁾


тріумфуванні

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃⁿⁿⁱ⁾


тріумфуванню

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃⁿⁿʲᵘ⁾


тріумфуванням

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃⁿⁿʲᵃᵐ⁾

Instrumental singulier de тріумфува́ння.


тріумфувати

Verbedérivé de тріумф (« triomphe »), avec le suffixe -увати.

Uk-тріумфувати.ogg

тріумфува́ти triumfuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a


тріумфую

Première personne du singulier du présent de тріумфува́ти.


тріумфуєш

Deuxième personne du singulier du présent de тріумфува́ти.


тріумфує

Troisième personne du singulier du présent de тріумфува́ти.


тріумфуємо

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du présent de тріумфува́ти.


тріумфуєм

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘʲᵉᵐ⁾


тріумфуєте

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de тріумфува́ти.


тріумфують

Troisième personne du pluriel du présent de тріумфува́ти.


тріумфуватиму

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de тріумфува́ти.


тріумфуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de тріумфува́ти.


тріумфуватиме

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de тріумфува́ти.


тріумфуватимемо

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de тріумфува́ти.


тріумфуватимем

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾


тріумфуватимете

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de тріумфува́ти.


тріумфуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de тріумфува́ти.


тріумфував

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃᵛ⁾

Passé masculin singulier de тріумфува́ти.


тріумфувала

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃˡᵃ⁾

Passé féminin singulier de тріумфува́ти.


тріумфувало

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃˡᵒ⁾


тріумфували

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃˡʸ⁾


тріумфуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de тріумфува́ти.


тріумфуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de тріумфува́ти.


тріумфуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de тріумфува́ти.


тріумфуючий

Participe présent actif du verbe тріумфува́ти (« jubiler, triompher »).

Cas
Singulier
Pluriel
тріумфу́ючий (masculine nominative)
тріумфу́юча (feminine nominative)
тріумфу́юче (neuter nominative)
тріумфу́ючі (nominative)
тріумфу́ючого (masculine genitive)
тріумфу́ючої (feminine genitive)
тріумфу́ючого (neuter genitive)
тріумфу́ючих (genitive)
тріумфу́ючому (masculine dative)
тріумфу́ючій (feminine dative)
тріумфу́ючому (neuter dative)
тріумфу́ючим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
тріумфу́ючу (feminine accusative)
тріумфу́юче (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
тріумфу́ючим (masculine instrumental)
тріумфу́ючою (feminine instrumental)
тріумфу́ючим (neuter instrumental)
тріумфу́ючими (instrumental)
тріумфу́ючому (masculine locative)
тріумфу́ючім (masculine locative)
тріумфу́ючій (feminine locative)
тріумфу́ючому (neuter locative)
тріумфу́ючім (neuter locative)
тріумфу́ючих (locative)


тріумфувавши

Gérondif passé de тріумфува́ти.


тріумфуюча

Nominatif féminin singulier de тріумфу́ючий.


тріумфуюче

Nominatif neutre singulier de тріумфу́ючий.

Accusatif neutre singulier de тріумфу́ючий.


тріумфуючим

Instrumental masculin singulier de тріумфу́ючий.

Instrumental neutre singulier de тріумфу́ючий.


тріумфуючій

Datif féminin singulier de тріумфу́ючий.

Locatif féminin singulier de тріумфу́ючий.


тріумфуючім

Locatif masculin singulier de тріумфу́ючий.

Locatif neutre singulier de тріумфу́ючий.


тріумфуючого

Génitif masculin singulier de тріумфу́ючий.

Génitif neutre singulier de тріумфу́ючий.


тріумфуючої

Génitif féminin singulier de тріумфу́ючий.


тріумфуючому

Datif masculin singulier de тріумфу́ючий.


тріумфуючою

Instrumental féminin singulier de тріумфу́ючий.


тріумфуючу

Accusatif féminin singulier de тріумфу́ючий.


молекулярно-біологічний

Adjectifcomposé de молекулярний (« moléculaire ») et de біологічний (« biologique »).

Cas
Singulier
Pluriel
молекуля́рно-біологі́чний (masculine nominative)
молекуля́рно-біологі́чна (feminine nominative)
молекуля́рно-біологі́чне (neuter nominative)
молекуля́рно-біологі́чні (nominative)
молекуля́рно-біологі́чного (masculine genitive)
молекуля́рно-біологі́чної (feminine genitive)
молекуля́рно-біологі́чного (neuter genitive)
молекуля́рно-біологі́чних (genitive)
молекуля́рно-біологі́чному (masculine dative)
молекуля́рно-біологі́чній (feminine dative)
молекуля́рно-біологі́чному (neuter dative)
молекуля́рно-біологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
молекуля́рно-біологі́чну (feminine accusative)
молекуля́рно-біологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
молекуля́рно-біологі́чним (masculine instrumental)
молекуля́рно-біологі́чною (feminine instrumental)
молекуля́рно-біологі́чним (neuter instrumental)
молекуля́рно-біологі́чними (instrumental)
молекуля́рно-біологі́чному (masculine locative)
молекуля́рно-біологі́чнім (masculine locative)
молекуля́рно-біологі́чній (feminine locative)
молекуля́рно-біологі́чному (neuter locative)
молекуля́рно-біологі́чнім (neuter locative)
молекуля́рно-біологі́чних (locative)

fr-молекулярно-біологічний-uk-adj-lrvW6-6p


молекулярно-біологічна

Nominatif féminin singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічна-uk-adj-985JJhHe


молекулярно-біологічне

Nominatif neutre singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічне-uk-adj-y1SZj8go

Accusatif neutre singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічне-uk-adj-zINbkkeq


молекулярно-біологічним

Instrumental masculin singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічним-uk-adj-G449XvEz

Instrumental neutre singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічним-uk-adj-nhzvHnQ9

Datif pluriel de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічним-uk-adj-lvYKEqkJ


молекулярно-біологічними

Instrumental pluriel de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічними-uk-adj-iFZkqH29


молекулярно-біологічних

Génitif pluriel de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічних-uk-adj-6x3Kp~jO

Locatif pluriel de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічних-uk-adj-EErmaRVE


молекулярно-біологічні

Nominatif pluriel de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічні-uk-adj-RmihYbwo


молекулярно-біологічній

Datif féminin singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічній-uk-adj-jB9p9XQw

Locatif féminin singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічній-uk-adj-DeYDNoD0


молекулярно-біологічнім

Locatif neutre singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічнім-uk-adj-INJQq5t8

Locatif masculin singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічнім-uk-adj-e7IfyY5T


молекулярно-біологічного

Génitif masculin singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічного-uk-adj-mE3dDL6n

Génitif neutre singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічного-uk-adj-NsQRC~6D


молекулярно-біологічної

Génitif féminin singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічної-uk-adj-ACcXUAzI


молекулярно-біологічному

Datif masculin singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічному-uk-adj-TlYFOH9I

fr-молекулярно-біологічному-uk-adj-e7IfyY5T

Datif neutre singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічному-uk-adj-ayzih5ZU

fr-молекулярно-біологічному-uk-adj-INJQq5t8


молекулярно-біологічною

Instrumental féminin singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічною-uk-adj-mR4cA3RY


молекулярно-біологічну

Accusatif féminin singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічну-uk-adj-uh21FS7S


біологізм

Nomdérivé de біологія (« biologie »), avec le suffixe -ізм.

біологі́зм (singular nominative)
біологі́зму (singular genitive)
біологі́зму (singular dative)
біологі́змові (singular dative)
біологі́зм (singular accusative)
біологі́змом (singular instrumental)
на/у біологі́змі, (singular locative)
по біологі́зму (singular locative)
біологі́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


біологізме

⁽ᵇⁱᵒˡᵒʰⁱᶻᵐᵉ⁾


біологізмі

⁽ᵇⁱᵒˡᵒʰⁱᶻᵐⁱ⁾


біологізмові

⁽ᵇⁱᵒˡᵒʰⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


біологізмом

⁽ᵇⁱᵒˡᵒʰⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


біологізму

⁽ᵇⁱᵒˡᵒʰⁱᶻᵐᵘ⁾


безладдя

Nomdérivé de лад (« ordre, harmonie »), avec le préfixe без- (« sans ») et le suffixe -я.

безла́ддя (singular nominative)
безла́ддя (singular genitive)
безла́ддю (singular dative)
безла́ддя (singular accusative)
безла́ддям (singular instrumental)
на/у безла́дді, (singular locative)
безла́ддю (singular locative)
безла́ддя (singular vocative)
Nom de type 2a- selon Zaliznyak

Uk-безладдя.ogg

Désordre, désarroi, confusion, déchaînement, orgie.


безладдям

⁽ᵇᵉᶻˡᵃᵈᵈʲᵃᵐ⁾


владнувати

Verbedérivé de ладнати (« vivre en paix »), avec le préfixe в- et le suffixe -увати.

вла́днувати vladnuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : ула́годити, вла́годити


владную

Première personne du singulier du présent de вла́днувати.


владнуєш

Deuxième personne du singulier du présent de вла́днувати.


владнує

Troisième personne du singulier du présent de вла́днувати.


владнуємо

⁽ᵛˡᵃᵈⁿᵘʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du présent de вла́днувати.


владнуєте

⁽ᵛˡᵃᵈⁿᵘʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de вла́днувати.


владнують

Troisième personne du pluriel du présent de вла́днувати.


владнуватиму

⁽ᵛˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de вла́днувати.


владнуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de вла́днувати.


владнуватиме

⁽ᵛˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de вла́днувати.


владнуватимемо

⁽ᵛˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de вла́днувати.


владнуватимем

⁽ᵛˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾


владнуватимете

⁽ᵛˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de вла́днувати.


владнуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de вла́днувати.


владнував

Passé masculin singulier de вла́днувати.


владнувала

⁽ᵛˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃˡᵃ⁾


владнувало

⁽ᵛˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃˡᵒ⁾


владнували

⁽ᵛˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃˡʸ⁾


владнуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de вла́днувати.


владнуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de вла́днувати.


владнуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de вла́днувати.


уладнувати

Verbedérivé de ладнати (« vivre en paix »), avec le préfixe у- et le suffixe -увати.

ула́днувати uladnuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : ула́годити, вла́годити


уладную

Première personne du singulier du présent de ула́днувати.


уладнуєш

Deuxième personne du singulier du présent de ула́днувати.


уладнує

Troisième personne du singulier du présent de ула́днувати.


уладнуємо

⁽ᵘˡᵃᵈⁿᵘʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du présent de ула́днувати.


уладнуєте

⁽ᵘˡᵃᵈⁿᵘʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de ула́днувати.


уладнують

Troisième personne du pluriel du présent de ула́днувати.


уладнуватиму

⁽ᵘˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de ула́днувати.


уладнуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de ула́днувати.


уладнуватиме

⁽ᵘˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de ула́днувати.


уладнуватимемо

⁽ᵘˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de ула́днувати.


уладнуватимем

⁽ᵘˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾


уладнуватимете

⁽ᵘˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de ула́днувати.


уладнуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de ула́днувати.


уладнував

Passé masculin singulier de ула́днувати.


уладнувала

⁽ᵘˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃˡᵃ⁾


уладнувало

⁽ᵘˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃˡᵒ⁾


уладнували

⁽ᵘˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃˡʸ⁾


уладнуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de ула́днувати.


уладнуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de ула́днувати.


уладнуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de ула́днувати.


улагоджувати

Verbedérivé de лагода (« accord »), avec le préfixe у- et le suffixe -увати.

ула́годжувати ulahodžuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : ула́годити, вла́годити


улагоджую

Première personne du singulier du présent de ула́годжувати.


улагоджуєш

Deuxième personne du singulier du présent de ула́годжувати.


улагоджує

Troisième personne du singulier du présent de ула́годжувати.


улагоджуємо

Première personne du pluriel du présent de ула́годжувати.


улагоджуєте

Deuxième personne du pluriel du présent de ула́годжувати.


улагоджують

Troisième personne du pluriel du présent de ула́годжувати.


улагоджуватиму

Première personne du singulier du futur de ула́годжувати.


улагоджуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de ула́годжувати.


улагоджуватиме

Troisième personne du singulier du futur de ула́годжувати.


улагоджуватимемо

Première personne du pluriel du futur de ула́годжувати.


улагоджуватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de ула́годжувати.


улагоджуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de ула́годжувати.


улагоджував

Passé masculin singulier de ула́годжувати.


улагоджувала

Passé féminin singulier de ула́годжувати.


улагоджувало

Passé neutre singulier de ула́годжувати.


улагоджували

Passé pluriel de ула́годжувати.


улагоджуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de ула́годжувати.


улагоджуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de ула́годжувати.


улагоджуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de ула́годжувати.


улагоджувавши

Gérondif passé de ула́годжувати.


влагоджувати

Verbedérivé de лагода (« accord »), avec le préfixe в- et le suffixe -увати.

вла́годжувати vlahodžuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : ула́годити, вла́годити


влагоджую

Première personne du singulier du présent de вла́годжувати.


влагоджуєш

Deuxième personne du singulier du présent de вла́годжувати.


влагоджує

Troisième personne du singulier du présent de вла́годжувати.


влагоджуємо

Première personne du pluriel du présent de вла́годжувати.


влагоджуєте

Deuxième personne du pluriel du présent de вла́годжувати.


влагоджують

Troisième personne du pluriel du présent de вла́годжувати.


влагоджуватиму

Première personne du singulier du futur de вла́годжувати.


влагоджуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de вла́годжувати.


влагоджуватиме

Troisième personne du singulier du futur de вла́годжувати.


влагоджуватимемо

Première personne du pluriel du futur de вла́годжувати.


влагоджуватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de вла́годжувати.


влагоджуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de вла́годжувати.


влагоджував

Passé masculin singulier de вла́годжувати.


влагоджувала

Passé féminin singulier de вла́годжувати.


влагоджувало

Passé neutre singulier de вла́годжувати.


влагоджували

Passé pluriel de вла́годжувати.


влагоджуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de вла́годжувати.


влагоджуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de вла́годжувати.


влагоджуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de вла́годжувати.


влагоджуваний

Participe passé passif du verbe вла́годжувати (« arranger, régler, apaiser »).

Cas
Singulier
Pluriel
вла́годжуваний (masculine nominative)
вла́годжувана (feminine nominative)
вла́годжуване (neuter nominative)
вла́годжувані (nominative)
вла́годжуваного (masculine genitive)
вла́годжуваної (feminine genitive)
вла́годжуваного (neuter genitive)
вла́годжуваних (genitive)
вла́годжуваному (masculine dative)
вла́годжуваній (feminine dative)
вла́годжуваному (neuter dative)
вла́годжуваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
вла́годжувану (feminine accusative)
вла́годжуване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
вла́годжуваним (masculine instrumental)
вла́годжуваною (feminine instrumental)
вла́годжуваним (neuter instrumental)
вла́годжуваними (instrumental)
вла́годжуваному (masculine locative)
вла́годжуванім (masculine locative)
вла́годжуваній (feminine locative)
вла́годжуваному (neuter locative)
вла́годжуванім (neuter locative)
вла́годжуваних (locative)


влагоджувавши

Gérondif passé de вла́годжувати.


влагоджувана

Nominatif féminin singulier de вла́годжуваний.


влагоджуване

Nominatif neutre singulier de вла́годжуваний.

Accusatif neutre singulier de вла́годжуваний.


влагоджуваним

Instrumental masculin singulier de вла́годжуваний.

Instrumental neutre singulier de вла́годжуваний.


влагоджуваній

Datif féminin singulier de вла́годжуваний.

Locatif féminin singulier de вла́годжуваний.


влагоджуванім

Locatif masculin singulier de вла́годжуваний.

Locatif neutre singulier de вла́годжуваний.


влагоджуваного

Génitif masculin singulier de вла́годжуваний.

Génitif neutre singulier de вла́годжуваний.


влагоджуваної

Génitif féminin singulier de вла́годжуваний.


влагоджуваному

Datif masculin singulier de вла́годжуваний.

Datif neutre singulier de вла́годжуваний.


влагоджуваною

Instrumental féminin singulier de вла́годжуваний.


влагоджувану

Accusatif féminin singulier de вла́годжуваний.


влагодити

Verbedérivé de лагода (« accord »), avec le préfixe в- et le suffixe -ити.

вла́годити vlahodyty \Prononciation ?\ perfectif transitif de type 11a / imperfectif[s] : вла́днувати, ула́днувати, вла́годжувати, ула́годжувати


влагоджу

Première personne du singulier du futur de вла́годити.


влагодиш

Deuxième personne du singulier du futur de вла́годити.


влагодить

Troisième personne du singulier du futur de вла́годити.


влагодимо

Première personne du pluriel du futur de вла́годити.


влагодите

Deuxième personne du pluriel du futur de вла́годити.


влагодять

Troisième personne du pluriel du futur de вла́годити.


влагодь

Deuxième personne du singulier de l’impératif de вла́годити.


влагодьмо

Première personne du pluriel de l’impératif de вла́годити.


влагодьте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de вла́годити.


влагоджений

Participe passé passif du verbe вла́годити (« régler, arranger, apaiser »).

Cas
Singulier
Pluriel
вла́годжений (masculine nominative)
вла́годжена (feminine nominative)
вла́годжене (neuter nominative)
вла́годжені (nominative)
вла́годженого (masculine genitive)
вла́годженої (feminine genitive)
вла́годженого (neuter genitive)
вла́годжених (genitive)
вла́годженому (masculine dative)
вла́годженій (feminine dative)
вла́годженому (neuter dative)
вла́годженим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
вла́годжену (feminine accusative)
вла́годжене (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
вла́годженим (masculine instrumental)
вла́годженою (feminine instrumental)
вла́годженим (neuter instrumental)
вла́годженими (instrumental)
вла́годженому (masculine locative)
вла́годженім (masculine locative)
вла́годженій (feminine locative)
вла́годженому (neuter locative)
вла́годженім (neuter locative)
вла́годжених (locative)


влагоджена

Nominatif féminin singulier de вла́годжений.


влагоджене

Nominatif neutre singulier de вла́годжений.

Accusatif neutre singulier de вла́годжений.


влагодженим

Instrumental masculin singulier de вла́годжений.

Instrumental neutre singulier de вла́годжений.


влагодженій

Datif féminin singulier de вла́годжений.

Locatif féminin singulier de вла́годжений.


влагодженім

Locatif masculin singulier de вла́годжений.

Locatif neutre singulier de вла́годжений.


влагодженого

Génitif masculin singulier de вла́годжений.

Génitif neutre singulier de вла́годжений.


влагодженої

Génitif féminin singulier de вла́годжений.


влагодженому

Datif masculin singulier de вла́годжений.


влагодженою

Instrumental féminin singulier de вла́годжений.


влагоджену

Accusatif féminin singulier de вла́годжений.


улагодити

Verbedérivé de лагода (« accord »), avec le préfixe у- et le suffixe -ити.

ула́годити ulahodyty \Prononciation ?\ perfectif transitif de type 11a / imperfectif[s] : вла́днувати, ула́днувати, вла́годжувати, ула́годжувати


улагоджу

Première personne du singulier du futur de ула́годити.


улагодиш

Deuxième personne du singulier du futur de ула́годити.


улагодить

Troisième personne du singulier du futur de ула́годити.


улагодимо

Première personne du pluriel du futur de ула́годити.


улагодите

Deuxième personne du pluriel du futur de ула́годити.


улагодять

Troisième personne du pluriel du futur de ула́годити.


улагодь

Deuxième personne du singulier de l’impératif de ула́годити.


улагодьмо

Première personne du pluriel de l’impératif de ула́годити.


улагодьте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de ула́годити.


улагоджений

Participe passé passif du verbe ула́годити (« régler, arranger, apaiser »).

Cas
Singulier
Pluriel
ула́годжений (masculine nominative)
ула́годжена (feminine nominative)
ула́годжене (neuter nominative)
ула́годжені (nominative)
ула́годженого (masculine genitive)
ула́годженої (feminine genitive)
ула́годженого (neuter genitive)
ула́годжених (genitive)
ула́годженому (masculine dative)
ула́годженій (feminine dative)
ула́годженому (neuter dative)
ула́годженим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ула́годжену (feminine accusative)
ула́годжене (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ула́годженим (masculine instrumental)
ула́годженою (feminine instrumental)
ула́годженим (neuter instrumental)
ула́годженими (instrumental)
ула́годженому (masculine locative)
ула́годженім (masculine locative)
ула́годженій (feminine locative)
ула́годженому (neuter locative)
ула́годженім (neuter locative)
ула́годжених (locative)


улагоджена

Nominatif féminin singulier de ула́годжений.


улагоджене

Nominatif neutre singulier de ула́годжений.

Accusatif neutre singulier de ула́годжений.


улагодженим

Instrumental masculin singulier de ула́годжений.

Instrumental neutre singulier de ула́годжений.


улагодженій

Datif féminin singulier de ула́годжений.

Locatif féminin singulier de ула́годжений.


улагодженім

Locatif masculin singulier de ула́годжений.

Locatif neutre singulier de ула́годжений.


улагодженого

Génitif masculin singulier de ула́годжений.

Génitif neutre singulier de ула́годжений.


улагодженої

Génitif féminin singulier de ула́годжений.


улагодженому

Datif masculin singulier de ула́годжений.


улагодженою

Instrumental féminin singulier de ула́годжений.


улагоджену

Accusatif féminin singulier de ула́годжений.


лагода

Déverbal de лагодити, lahodyty (« amender, adoucir »), apparenté au tchèque lahoda, au polonais łagoda.

ла́года (singular nominative)
ла́годи (singular genitive)
ла́годі (singular dative)
ла́году (singular accusative)
ла́годою (singular instrumental)
на/у ла́годі (singular locative)
ла́годо (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

Нічим їй ніхто не догодить, ні з ким жити в покої, в лагоді не може.

Personne ne pourra lui plaire, elle ne vivra en paix avec personne, elle ne trouvera jamais d’harmonie.

Все мало скінчитись лагодою, як про те і мріяв Ярополк.

Tout devrait se terminer en harmonie, ainsi que Iaropolk l’avait rêvé.

Навкруги такий достиглий спокій,
Така в усьому лагода розлита.

Partout, un calme si mûr,
Une telle douceur se répand tout autour.


залагоджувати

Verbedérivé de лагода (« accord, harmonie »), avec le préfixe за- et le suffixe -увати.

зала́годжувати zalahodžuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : зала́годити

Він, інженер з освіти [за освітою], якнайкраще знав, що найменша поломка, коли її не залагодити вчасно, згодом розладить усю велику машину.

Lui, ingénieur de formation, savait parfaitement que si la moindre panne n'était pas réparée à temps, elle finirait par poser de gros problèmes à toute cette grande machine.

Я подивлюся, хто тебе послухає і хто візьметься такі справи залагоджувати.

Je verrai qui t’écoutera et qui se chargera de régler ces problèmes.

Expier, réparer (une erreur, une faute…).

А я, люди добрі, щоб залагодити свою вину перед вами, … завше готовий помогти кожному з вас чим можу.

Et moi, chers tous, afin d’expier ma culpabilité devant vous, … je suis complètement prêt à aider chacun d’entre vous autant que je le pourrai.


залагоджую

Première personne du singulier du présent de зала́годжувати.


залагоджуєш

Deuxième personne du singulier du présent de зала́годжувати.


залагоджує

Troisième personne du singulier du présent de зала́годжувати.


залагоджуємо

Première personne du pluriel du présent de зала́годжувати.


залагоджуєте

Deuxième personne du pluriel du présent de зала́годжувати.


залагоджують

Troisième personne du pluriel du présent de зала́годжувати.


залагоджуватиму

Première personne du singulier du futur de зала́годжувати.


залагоджуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de зала́годжувати.


залагоджуватиме

Troisième personne du singulier du futur de зала́годжувати.


залагоджуватимемо

Première personne du pluriel du futur de зала́годжувати.


залагоджуватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de зала́годжувати.


залагоджуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de зала́годжувати.


залагоджував

Passé masculin singulier de зала́годжувати.


залагоджувала

Passé féminin singulier de зала́годжувати.


залагоджувало

Passé neutre singulier de зала́годжувати.


залагоджували

Passé pluriel de зала́годжувати.


залагоджуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de зала́годжувати.


залагоджуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de зала́годжувати.


залагоджуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de зала́годжувати.


залагоджуючи

Gérondif présent de зала́годжувати.


залагоджуваний

Participe passé passif du verbe зала́годжувати (« réparer, corriger »).

Cas
Singulier
Pluriel
зала́годжуваний (masculine nominative)
зала́годжувана (feminine nominative)
зала́годжуване (neuter nominative)
зала́годжувані (nominative)
зала́годжуваного (masculine genitive)
зала́годжуваної (feminine genitive)
зала́годжуваного (neuter genitive)
зала́годжуваних (genitive)
зала́годжуваному (masculine dative)
зала́годжуваній (feminine dative)
зала́годжуваному (neuter dative)
зала́годжуваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
зала́годжувану (feminine accusative)
зала́годжуване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
зала́годжуваним (masculine instrumental)
зала́годжуваною (feminine instrumental)
зала́годжуваним (neuter instrumental)
зала́годжуваними (instrumental)
зала́годжуваному (masculine locative)
зала́годжуванім (masculine locative)
зала́годжуваній (feminine locative)
зала́годжуваному (neuter locative)
зала́годжуванім (neuter locative)
зала́годжуваних (locative)


залагоджувавши

Gérondif passé de зала́годжувати.


залагоджувана

Nominatif féminin singulier de зала́годжуваний.


залагоджуване

Nominatif neutre singulier de зала́годжуваний.

Accusatif neutre singulier de зала́годжуваний.


залагоджуваним

Instrumental masculin singulier de зала́годжуваний.

Instrumental neutre singulier de зала́годжуваний.

Datif pluriel de зала́годжуваний.


залагоджуваними

Instrumental pluriel de зала́годжуваний.


залагоджуваних

Génitif pluriel de зала́годжуваний.


залагоджуваній

Datif féminin singulier de зала́годжуваний.

Locatif féminin singulier de зала́годжуваний.


залагоджуванім

Locatif masculin singulier de зала́годжуваний.

Locatif neutre singulier de зала́годжуваний.


залагоджуваного

Génitif masculin singulier de зала́годжуваний.

Génitif neutre singulier de зала́годжуваний.


залагоджуваної

Génitif féminin singulier de зала́годжуваний.


залагоджуваному

Datif masculin singulier de зала́годжуваний.

Datif neutre singulier de зала́годжуваний.


залагоджуваною

Instrumental féminin singulier de зала́годжуваний.


залагоджувану

Accusatif féminin singulier de зала́годжуваний.