прелогічної

Génitif féminin singulier de прелогі́чний.


прелогічному

Datif masculin singulier de прелогі́чний.

Locatif masculin singulier de прелогі́чний.

Locatif neutre singulier de прелогі́чний.


прелогічною

Instrumental féminin singulier de прелогі́чний.


прелогічну

Accusatif féminin singulier de прелогі́чний.


постлогія

Nomdérivé du préfixe пост-, avec le suffixe -логія.

постло́гія (singular nominative)
постло́гії (plural nominative)
постло́гії (singular genitive)
постло́гій (plural genitive)
постло́гії (singular dative)
постло́гіям (plural dative)
постло́гію (singular accusative)
постло́гії (plural accusative)
постло́гією (singular instrumental)
постло́гіями (plural instrumental)
на/у постло́гії (singular locative)
на/у постло́гіях (plural locative)
постло́гіє (singular vocative)
постло́гії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ᵖᵒˢᵗˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


постлогіє

⁽ᵖᵒˢᵗˡᵒʰⁱʲᵉ⁾


постлогією

⁽ᵖᵒˢᵗˡᵒʰⁱʲᵉʲᵘ⁾


постлогії

⁽ᵖᵒˢᵗˡᵒʰⁱʲⁱ⁾


постлогію

⁽ᵖᵒˢᵗˡᵒʰⁱʲᵘ⁾


постлогіям

⁽ᵖᵒˢᵗˡᵒʰⁱʲᵃᵐ⁾


постлогіями

⁽ᵖᵒˢᵗˡᵒʰⁱʲᵃᵐʸ⁾


постлогіях

⁽ᵖᵒˢᵗˡᵒʰⁱʲᵃᵏʰ⁾


пост-

Préfixe non accentué correspondant au préfixe français post-.


постлогічний

Adjectifdérivé de постлогія, avec le suffixe -ічний, littéralement « postlogie ».

Adjectifdérivé du préfixe пост-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
постлогі́чний (masculine nominative)
постлогі́чна (feminine nominative)
постлогі́чне (neuter nominative)
постлогі́чні (nominative)
постлогі́чного (masculine genitive)
постлогі́чної (feminine genitive)
постлогі́чного (neuter genitive)
постлогі́чних (genitive)
постлогі́чному (masculine dative)
постлогі́чній (feminine dative)
постлогі́чному (neuter dative)
постлогі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
постлогі́чну (feminine accusative)
постлогі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
постлогі́чним (masculine instrumental)
постлогі́чною (feminine instrumental)
постлогі́чним (neuter instrumental)
постлогі́чними (instrumental)
постлогі́чному (masculine locative)
постлогі́чнім (masculine locative)
постлогі́чній (feminine locative)
постлогі́чному (neuter locative)
постлогі́чнім (neuter locative)
постлогі́чних (locative)


постлогічна

Nominatif féminin singulier de постлогі́чний.


постлогічне

Nominatif neutre singulier de постлогі́чний.

Accusatif neutre singulier de постлогі́чний.


постлогічним

Instrumental masculin singulier de постлогі́чний.

Instrumental neutre singulier de постлогі́чний.


постлогічній

Datif féminin singulier de постлогі́чний.

Locatif féminin singulier de постлогі́чний.


постлогічнім

Locatif masculin singulier de постлогі́чний.

Locatif neutre singulier de постлогі́чний.


постлогічного

Génitif masculin singulier de постлогі́чний.

Génitif neutre singulier de постлогі́чний.


постлогічної

Génitif féminin singulier de постлогі́чний.


постлогічному

Datif masculin singulier de постлогі́чний.

Datif neutre singulier de постлогі́чний.


постлогічною

Instrumental féminin singulier de постлогі́чний.


постлогічну

Accusatif féminin singulier de постлогі́чний.


галео-

Du grec ancien γαλεός, galeos (« belette »).

Préfixe non accentué correspondant au préfixe français galéo-.


діабетологія

Nomdérivé de діабет (« diabète »), avec le suffixe -логія.

діабетоло́гія (singular nominative)
діабетоло́гії (singular genitive)
діабетоло́гії (singular dative)
діабетоло́гію (singular accusative)
діабетоло́гією (singular instrumental)
на/у діабетоло́гії (singular locative)
діабетоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


діабетологіє

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵉ⁾


діабетологією

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de діабетоло́гія.


діабетології

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲⁱ⁾


діабетологію

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵘ⁾


діабетологічний

Adjectifdérivé de діабетологія (« diabétologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectifdérivé de діабет (« diabète »), avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
діабетологі́чний (masculine nominative)
діабетологі́чна (feminine nominative)
діабетологі́чне (neuter nominative)
діабетологі́чні (nominative)
діабетологі́чного (masculine genitive)
діабетологі́чної (feminine genitive)
діабетологі́чного (neuter genitive)
діабетологі́чних (genitive)
діабетологі́чному (masculine dative)
діабетологі́чній (feminine dative)
діабетологі́чному (neuter dative)
діабетологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
діабетологі́чну (feminine accusative)
діабетологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
діабетологі́чним (masculine instrumental)
діабетологі́чною (feminine instrumental)
діабетологі́чним (neuter instrumental)
діабетологі́чними (instrumental)
діабетологі́чному (masculine locative)
діабетологі́чнім (masculine locative)
діабетологі́чній (feminine locative)
діабетологі́чному (neuter locative)
діабетологі́чнім (neuter locative)
діабетологі́чних (locative)


діабетологічна

Nominatif féminin singulier de діабетологі́чний.


діабетологічне

Nominatif neutre singulier de діабетологі́чний.

Accusatif neutre singulier de діабетологі́чний.


діабетологічним

Instrumental masculin singulier de діабетологі́чний.

Instrumental neutre singulier de діабетологі́чний.

Datif pluriel de діабетологі́чний.


діабетологічними

Instrumental pluriel de діабетологі́чний.


діабетологічних

Génitif pluriel de діабетологі́чний.


діабетологічній

Datif féminin singulier de діабетологі́чний.

Locatif féminin singulier de діабетологі́чний.


діабетологічнім

Locatif masculin singulier de діабетологі́чний.

Locatif neutre singulier de діабетологі́чний.


діабетологічного

Génitif masculin singulier de діабетологі́чний.

Génitif neutre singulier de діабетологі́чний.


діабетологічної

Génitif féminin singulier de діабетологі́чний.


діабетологічному

Datif masculin singulier de діабетологі́чний.

Datif neutre singulier de діабетологі́чний.


діабетологічною

Instrumental féminin singulier de діабетологі́чний.


діабетологічну

Accusatif féminin singulier de діабетологі́чний.


діабетолог

Nomdérivé de діабет (« diabète »), avec le suffixe -лог.

діабето́лог (singular nominative)
діабето́логи (plural nominative)
діабето́лога (singular genitive)
діабето́логів (plural genitive)
діабето́логу (singular dative)
діабето́логові (singular dative)
діабето́логам (plural dative)
діабето́лога (singular accusative)
діабето́логів (plural accusative)
діабето́логом (singular instrumental)
діабето́логами (plural instrumental)
на/у діабето́логові, (singular locative)
діабето́логу (singular locative)
на/у діабето́логах (plural locative)
діабето́логу (singular vocative)
діабето́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰ⁾


діабетолога

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰᵃ⁾


діабетологам

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰᵃᵐ⁾


діабетологами

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰᵃᵐʸ⁾


діабетологах

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰᵃᵏʰ⁾


діабетологи

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰʸ⁾


діабетологів

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰⁱᵛ⁾


діабетологові

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰᵒᵛⁱ⁾


діабетологом

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰᵒᵐ⁾


діабетологу

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗᵒˡᵒʰᵘ⁾


діабет

діабе́т (singular nominative)
діабе́ти (plural nominative)
діабе́ту (singular genitive)
діабе́тів (plural genitive)
діабе́ту (singular dative)
діабе́тові (singular dative)
діабе́там (plural dative)
діабе́т (singular accusative)
діабе́ти (plural accusative)
діабе́том (singular instrumental)
діабе́тами (plural instrumental)
на/у діабе́ті (singular locative)
на/у діабе́тах (plural locative)
діабе́те (singular vocative)
діабе́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


цукровий діабет

Nomcomposé de цукровий (« sucré ») et de діабет (« diabète »).

цукро́вий діабе́т (singular nominative)
цукро́ві діабе́ти (plural nominative)
цукро́вого діабе́ту (singular genitive)
цукро́вих діабе́тів (plural genitive)
цукро́вому діабе́ту (singular dative)
цукро́вому діабе́тові (singular dative)
цукро́вим діабе́там (plural dative)
цукро́вий діабе́т (singular accusative)
цукро́ві діабе́ти (plural accusative)
цукро́вим діабе́том (singular instrumental)
цукро́вими діабе́тами (plural instrumental)
на/у цукро́вому діабе́ті (singular locative)
цукро́вім діабе́ті (singular locative)
на/у цукро́вих діабе́тах (plural locative)
цукро́вий діабе́те (singular vocative)
цукро́ві діабе́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


цукровим діабетам

Datif pluriel de цукро́вий діабе́т.


цукровим діабетом

Instrumental singulier de цукро́вий діабе́т.


цукровими діабетами

Instrumental pluriel de цукро́вий діабе́т.


цукрових діабетів

Génitif pluriel de цукро́вий діабе́т.


цукровий

Adjectifdérivé de цукор (« sucre »), avec le suffixe -овий.

Cas
Singulier
Pluriel
цукро́вий (masculine nominative)
цукро́ва (feminine nominative)
цукро́ве (neuter nominative)
цукро́ві (nominative)
цукро́вого (masculine genitive)
цукро́вої (feminine genitive)
цукро́вого (neuter genitive)
цукро́вих (genitive)
цукро́вому (masculine dative)
цукро́вій (feminine dative)
цукро́вому (neuter dative)
цукро́вим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
цукро́ву (feminine accusative)
цукро́ве (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
цукро́вим (masculine instrumental)
цукро́вою (feminine instrumental)
цукро́вим (neuter instrumental)
цукро́вими (instrumental)
цукро́вому (masculine locative)
цукро́вім (masculine locative)
цукро́вій (feminine locative)
цукро́вому (neuter locative)
цукро́вім (neuter locative)
цукро́вих (locative)

Uk-цукровий.ogg

Sucré (qui a le goût ou qui contient du sucre).


цукрова

Nominatif féminin singulier de цукро́вий.


цукрове

Nominatif neutre singulier de цукро́вий.

Accusatif neutre singulier de цукро́вий.


цукровим

Instrumental masculin singulier de цукро́вий.

Instrumental neutre singulier de цукро́вий.


цукровими

⁽ᵗˢᵘᵏʳᵒᵛʸᵐʸ⁾


цукрових

⁽ᵗˢᵘᵏʳᵒᵛʸᵏʰ⁾


цукровім

Locatif masculin singulier de цукро́вий.


цукрового

⁽ᵗˢᵘᵏʳᵒᵛᵒʰᵒ⁾

Génitif masculin singulier de цукро́вий.


цукрової

⁽ᵗˢᵘᵏʳᵒᵛᵒʲⁱ⁾


цукровому

⁽ᵗˢᵘᵏʳᵒᵛᵒᵐᵘ⁾


цукровою

⁽ᵗˢᵘᵏʳᵒᵛᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de цукро́вий.


цукрову

Accusatif féminin singulier de цукро́вий.


діабетик

Nomdérivé de діабет (« diabète »), avec le suffixe -ик.

діабе́тик (singular nominative)
діабе́тики (plural nominative)
діабе́тика (singular genitive)
діабе́тиків (plural genitive)
діабе́тику (singular dative)
діабе́тикові (singular dative)
діабе́тикам (plural dative)
діабе́тика (singular accusative)
діабе́тиків (plural accusative)
діабе́тиком (singular instrumental)
діабе́тиками (plural instrumental)
на/у діабе́тикові, (singular locative)
діабе́тику (singular locative)
на/у діабе́тиках (plural locative)
діабе́тику (singular vocative)
діабе́тики (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

Diabétique (personne atteinte du diabète).


діабетикам

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗʸᵏᵃᵐ⁾


діабетиками

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗʸᵏᵃᵐʸ⁾


діабетиках

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗʸᵏᵃᵏʰ⁾


діабетиків

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗʸᵏⁱᵛ⁾


діабетикові

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗʸᵏᵒᵛⁱ⁾


діабетиком

⁽ᵈⁱᵃᵇᵉᵗʸᵏᵒᵐ⁾


діабетичний

Adjectifdérivé de діабет (« diabète »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
діабети́чний (masculine nominative)
діабети́чна (feminine nominative)
діабети́чне (neuter nominative)
діабети́чні (nominative)
діабети́чного (masculine genitive)
діабети́чної (feminine genitive)
діабети́чного (neuter genitive)
діабети́чних (genitive)
діабети́чному (masculine dative)
діабети́чній (feminine dative)
діабети́чному (neuter dative)
діабети́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
діабети́чну (feminine accusative)
діабети́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
діабети́чним (masculine instrumental)
діабети́чною (feminine instrumental)
діабети́чним (neuter instrumental)
діабети́чними (instrumental)
діабети́чному (masculine locative)
діабети́чнім (masculine locative)
діабети́чній (feminine locative)
діабети́чному (neuter locative)
діабети́чнім (neuter locative)
діабети́чних (locative)


діабетична

Nominatif féminin singulier de діабети́чний.


діабетичне

Nominatif neutre singulier de діабети́чний.

Accusatif neutre singulier de діабети́чний.


діабетичним

Instrumental masculin singulier de діабети́чний.

Instrumental neutre singulier de діабети́чний.


діабетичній

Datif féminin singulier de діабети́чний.

Locatif féminin singulier de діабети́чний.


діабетичнім

Locatif masculin singulier de діабети́чний.

Locatif neutre singulier de діабети́чний.


діабетичного

Génitif masculin singulier de діабети́чний.

Génitif neutre singulier de діабети́чний.


діабетичної

Génitif féminin singulier de діабети́чний.


діабетичному

Datif masculin singulier de діабети́чний.


діабетичною

Instrumental féminin singulier de діабети́чний.


діабетичну

Accusatif féminin singulier de діабети́чний.


діалектологія

Nomdérivé de діалект (« dialecte »), avec le suffixe -логія.

діалектоло́гія (singular nominative)
діалектоло́гії (singular genitive)
діалектоло́гії (singular dative)
діалектоло́гію (singular accusative)
діалектоло́гією (singular instrumental)
на/у діалектоло́гії (singular locative)
діалектоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵈⁱᵃˡᵉᵏᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


діалектологіє

⁽ᵈⁱᵃˡᵉᵏᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵉ⁾


діалектологією

⁽ᵈⁱᵃˡᵉᵏᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de діалектоло́гія.


діалектології

⁽ᵈⁱᵃˡᵉᵏᵗᵒˡᵒʰⁱʲⁱ⁾


діалектологію

⁽ᵈⁱᵃˡᵉᵏᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵘ⁾


діалектологічний

Adjectifdérivé de діалектологія (« dialectologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectifdérivé de діалект (« dialecte »), avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
діалектологі́чний (masculine nominative)
діалектологі́чна (feminine nominative)
діалектологі́чне (neuter nominative)
діалектологі́чні (nominative)
діалектологі́чного (masculine genitive)
діалектологі́чної (feminine genitive)
діалектологі́чного (neuter genitive)
діалектологі́чних (genitive)
діалектологі́чному (masculine dative)
діалектологі́чній (feminine dative)
діалектологі́чному (neuter dative)
діалектологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
діалектологі́чну (feminine accusative)
діалектологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
діалектологі́чним (masculine instrumental)
діалектологі́чною (feminine instrumental)
діалектологі́чним (neuter instrumental)
діалектологі́чними (instrumental)
діалектологі́чному (masculine locative)
діалектологі́чнім (masculine locative)
діалектологі́чній (feminine locative)
діалектологі́чному (neuter locative)
діалектологі́чнім (neuter locative)
діалектологі́чних (locative)

LL-Q8798 (ukr)-Tohaomg-діалектологічний.wav


діалектологічна

Nominatif féminin singulier de діалектологі́чний.


діалектологічне

Nominatif neutre singulier de діалектологі́чний.

Accusatif neutre singulier de діалектологі́чний.


діалектологічним

Instrumental masculin singulier de діалектологі́чний.

Instrumental neutre singulier de діалектологі́чний.

Datif pluriel de діалектологі́чний.


діалектологічними

Instrumental pluriel de діалектологі́чний.


діалектологічних

Locatif pluriel de діалектологі́чний.

Génitif pluriel de діалектологі́чний.


діалектологічній

Datif féminin singulier de діалектологі́чний.

Locatif féminin singulier de діалектологі́чний.


діалектологічнім

Locatif masculin singulier de діалектологі́чний.

Locatif neutre singulier de діалектологі́чний.


діалектологічного

Génitif masculin singulier de діалектологі́чний.

Génitif neutre singulier de діалектологі́чний.


діалектологічної

Génitif féminin singulier de діалектологі́чний.


діалектологічному

Datif masculin singulier de діалектологі́чний.

Datif neutre singulier de діалектологі́чний.


діалектологічною

Instrumental féminin singulier de діалектологі́чний.


діалектологічну

Accusatif féminin singulier de діалектологі́чний.


діалектологічно

Forme adverbiale de діалектологічний (« dilaectologique »).

Adverbedérivé de діалект (« dialecte »), avec le suffixe -логічно.


діялектологія

діялектоло́гія (singular nominative)
діялектоло́гії (singular genitive)
діялектоло́гії (singular dative)
діялектоло́гію (singular accusative)
діялектоло́гією (singular instrumental)
на/у діялектоло́гії (singular locative)
діялектоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵈⁱʲᵃˡᵉᵏᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


діялектологіє

⁽ᵈⁱʲᵃˡᵉᵏᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵉ⁾


діялектологією

⁽ᵈⁱʲᵃˡᵉᵏᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de діялектоло́гія.


діялектології

⁽ᵈⁱʲᵃˡᵉᵏᵗᵒˡᵒʰⁱʲⁱ⁾


діялектологію

⁽ᵈⁱʲᵃˡᵉᵏᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵘ⁾


говорознавство

Nomdérivé de говорити (« parler »), avec le suffixe -знавство.

говорозна́вство (singular nominative)
говорозна́вства (singular genitive)
говорозна́вству (singular dative)
говорозна́вство (singular accusative)
говорозна́вством (singular instrumental)
на/у говорозна́встві (singular locative)
говорозна́вство (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

⁽ʰᵒᵛᵒʳᵒᶻⁿᵃᵛˢᵗᵛᵒ⁾


говорознавства

⁽ʰᵒᵛᵒʳᵒᶻⁿᵃᵛˢᵗᵛᵃ⁾


говорознавстві

⁽ʰᵒᵛᵒʳᵒᶻⁿᵃᵛˢᵗᵛⁱ⁾


говорознавством

⁽ʰᵒᵛᵒʳᵒᶻⁿᵃᵛˢᵗᵛᵒᵐ⁾

Instrumental singulier de говорозна́вство.


говорознавству

⁽ʰᵒᵛᵒʳᵒᶻⁿᵃᵛˢᵗᵛᵘ⁾


говорю

Première personne du singulier du présent de говори́ти.


говориш

Deuxième personne du singulier du présent de говори́ти.


говоримо

Première personne du pluriel du présent de говори́ти.


говорять

Troisième personne du pluriel du présent de говори́ти.


говоритиму

⁽ʰᵒᵛᵒʳʸᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de говори́ти.


говоритимеш

Deuxième personne du singulier du futur de говори́ти.


говоритиме

⁽ʰᵒᵛᵒʳʸᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de говори́ти.


говоритимемо

⁽ʰᵒᵛᵒʳʸᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de говори́ти.


говоритимем

⁽ʰᵒᵛᵒʳʸᵗʸᵐᵉᵐ⁾


говоритимете

⁽ʰᵒᵛᵒʳʸᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de говори́ти.


говоритимуть

Troisième personne du pluriel du futur de говори́ти.


говорім

Première personne du pluriel de l’impératif de говори́ти.


говоріть

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de говори́ти.


говорений

Participe passé passif du verbe говори́ти (« parler, dire »).

Cas
Singulier
Pluriel
гово́рений (masculine nominative)
гово́рена (feminine nominative)
гово́рене (neuter nominative)
гово́рені (nominative)
гово́реного (masculine genitive)
гово́реної (feminine genitive)
гово́реного (neuter genitive)
гово́рених (genitive)
гово́реному (masculine dative)
гово́реній (feminine dative)
гово́реному (neuter dative)
гово́реним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
гово́рену (feminine accusative)
гово́рене (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
гово́реним (masculine instrumental)
гово́реною (feminine instrumental)
гово́реним (neuter instrumental)
гово́реними (instrumental)
гово́реному (masculine locative)
гово́ренім (masculine locative)
гово́реній (feminine locative)
гово́реному (neuter locative)
гово́ренім (neuter locative)
гово́рених (locative)


говорена

Nominatif féminin singulier de гово́рений.


говорене

Nominatif neutre singulier de гово́рений.

Accusatif neutre singulier de гово́рений.


говореним

Instrumental masculin singulier de гово́рений.

Instrumental neutre singulier de гово́рений.


говореними

⁽ʰᵒᵛᵒʳᵉⁿʸᵐʸ⁾


говорених

⁽ʰᵒᵛᵒʳᵉⁿʸᵏʰ⁾


говореній

Locatif féminin singulier de гово́рений.


говоренім

Locatif masculin singulier de гово́рений.


говореного

⁽ʰᵒᵛᵒʳᵉⁿᵒʰᵒ⁾

Génitif masculin singulier de гово́рений.


говореної

⁽ʰᵒᵛᵒʳᵉⁿᵒʲⁱ⁾

Génitif féminin singulier de гово́рений.


говореному

⁽ʰᵒᵛᵒʳᵉⁿᵒᵐᵘ⁾


говореною

⁽ʰᵒᵛᵒʳᵉⁿᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de гово́рений.


говорену

Accusatif féminin singulier de гово́рений.


поговорити

Verbedérivé de говорити, avec le préfixe по-.

поговори́ти pohovoryty \Prononciation ?\ perfectif transitif et intransitif de type 4c / imperfectif[s] : говори́ти


поговорю

Première personne du singulier du futur de поговори́ти.


поговориш

Deuxième personne du singulier du futur de поговори́ти.


поговоримо

⁽ᵖᵒʰᵒᵛᵒʳʸᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de поговори́ти.


поговорите

⁽ᵖᵒʰᵒᵛᵒʳʸᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de поговори́ти.


поговорять

Troisième personne du pluriel du futur de поговори́ти.


поговорив

Passé masculin singulier de поговори́ти.


поговорила

⁽ᵖᵒʰᵒᵛᵒʳʸˡᵃ⁾


поговорило

⁽ᵖᵒʰᵒᵛᵒʳʸˡᵒ⁾


поговорили

⁽ᵖᵒʰᵒᵛᵒʳʸˡʸ⁾


поговори

Deuxième personne du singulier de l’impératif de поговори́ти.


поговорім

Première personne du pluriel de l’impératif de поговори́ти.


поговорімо

⁽ᵖᵒʰᵒᵛᵒʳⁱᵐᵒ⁾


поговоріть

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de поговори́ти.


дієтологія

Nomdérivé du préfixe дієто-, avec le suffixe -логія.

дієтоло́гія (singular nominative)
дієтоло́гії (singular genitive)
дієтоло́гії (singular dative)
дієтоло́гію (singular accusative)
дієтоло́гією (singular instrumental)
на/у дієтоло́гії (singular locative)
дієтоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵈⁱʲᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


дієтологіє

⁽ᵈⁱʲᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵉ⁾


дієтологією

⁽ᵈⁱʲᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵉʲᵘ⁾


дієтології

⁽ᵈⁱʲᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲⁱ⁾


дієтологію

⁽ᵈⁱʲᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵘ⁾


дієтологічний

Adjectifdérivé de дієтологія (« diététique »), avec le suffixe -ічний.

Adjectifdérivé du préfixe дієто-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
дієтологі́чний (masculine nominative)
дієтологі́чна (feminine nominative)
дієтологі́чне (neuter nominative)
дієтологі́чні (nominative)
дієтологі́чного (masculine genitive)
дієтологі́чної (feminine genitive)
дієтологі́чного (neuter genitive)
дієтологі́чних (genitive)
дієтологі́чному (masculine dative)
дієтологі́чній (feminine dative)
дієтологі́чному (neuter dative)
дієтологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
дієтологі́чну (feminine accusative)
дієтологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
дієтологі́чним (masculine instrumental)
дієтологі́чною (feminine instrumental)
дієтологі́чним (neuter instrumental)
дієтологі́чними (instrumental)
дієтологі́чному (masculine locative)
дієтологі́чнім (masculine locative)
дієтологі́чній (feminine locative)
дієтологі́чному (neuter locative)
дієтологі́чнім (neuter locative)
дієтологі́чних (locative)


дієтологічна

Nominatif féminin singulier de дієтологі́чний.


дієтологічне

Nominatif neutre singulier de дієтологі́чний.

Accusatif neutre singulier de дієтологі́чний.


дієтологічним

Instrumental masculin singulier de дієтологі́чний.

Instrumental neutre singulier de дієтологі́чний.


дієтологічній

Datif féminin singulier de дієтологі́чний.

Locatif féminin singulier de дієтологі́чний.


дієтологічнім

Locatif masculin singulier de дієтологі́чний.

Locatif neutre singulier de дієтологі́чний.


дієтологічного

Génitif masculin singulier de дієтологі́чний.

Génitif neutre singulier de дієтологі́чний.


дієтологічної

Génitif féminin singulier de дієтологі́чний.


дієтологічному

Datif masculin singulier de дієтологі́чний.

Datif neutre singulier de дієтологі́чний.


дієтологічною

Instrumental féminin singulier de дієтологі́чний.


дієтологічну

Accusatif féminin singulier de дієтологі́чний.


фармакодієтологія

Nomdérivé de дієтологія (« diététique »), avec le préfixe фармако-.

фармакодієтоло́гія (singular nominative)
фармакодієтоло́гії (singular genitive)
фармакодієтоло́гії (singular dative)
фармакодієтоло́гію (singular accusative)
фармакодієтоло́гією (singular instrumental)
на/у фармакодієтоло́гії (singular locative)
фармакодієтоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᶠᵃʳᵐᵃᵏᵒᵈⁱʲᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


фармакодієтологіє

⁽ᶠᵃʳᵐᵃᵏᵒᵈⁱʲᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵉ⁾

Vocatif singulier de фармакодієтоло́гія.


фармакодієтологією

⁽ᶠᵃʳᵐᵃᵏᵒᵈⁱʲᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de фармакодієтоло́гія.


фармакодієтології

⁽ᶠᵃʳᵐᵃᵏᵒᵈⁱʲᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲⁱ⁾

Génitif singulier de фармакодієтоло́гія.

Datif singulier de фармакодієтоло́гія.

Locatif singulier de фармакодієтоло́гія.


фармакодієтологію

⁽ᶠᵃʳᵐᵃᵏᵒᵈⁱʲᵉᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵘ⁾

Accusatif singulier de фармакодієтоло́гія.


дієтетика

Du latin diaeteticus (« diète, physicien »), du grec ancien διαιτητικός, diaitetikos, de δίαιτα, diaita (« diète »).

дієте́тика (singular nominative)
дієте́тики (singular genitive)
дієте́тиці (singular dative)
дієте́тику (singular accusative)
дієте́тикою (singular instrumental)
на/у дієте́тиці (singular locative)
дієте́тико (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak

⁽ᵈⁱʲᵉᵗᵉᵗʸᵏᵃ⁾


дієтетики

⁽ᵈⁱʲᵉᵗᵉᵗʸᵏʸ⁾


дієтетико

⁽ᵈⁱʲᵉᵗᵉᵗʸᵏᵒ⁾


дієтетикою

⁽ᵈⁱʲᵉᵗᵉᵗʸᵏᵒʲᵘ⁾


дієтетику

⁽ᵈⁱʲᵉᵗᵉᵗʸᵏᵘ⁾


дієтетиці

⁽ᵈⁱʲᵉᵗᵉᵗʸᵗˢⁱ⁾


дієтетичний

Adjectifdérivé de дієта (« diète »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
дієтети́чний (masculine nominative)
дієтети́чна (feminine nominative)
дієтети́чне (neuter nominative)
дієтети́чні (nominative)
дієтети́чного (masculine genitive)
дієтети́чної (feminine genitive)
дієтети́чного (neuter genitive)
дієтети́чних (genitive)
дієтети́чному (masculine dative)
дієтети́чній (feminine dative)
дієтети́чному (neuter dative)
дієтети́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
дієтети́чну (feminine accusative)
дієтети́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
дієтети́чним (masculine instrumental)
дієтети́чною (feminine instrumental)
дієтети́чним (neuter instrumental)
дієтети́чними (instrumental)
дієтети́чному (masculine locative)
дієтети́чнім (masculine locative)
дієтети́чній (feminine locative)
дієтети́чному (neuter locative)
дієтети́чнім (neuter locative)
дієтети́чних (locative)


дієтетична

Nominatif féminin singulier de дієтети́чний.


дієтетичне

Nominatif neutre singulier de дієтети́чний.

Accusatif neutre singulier de дієтети́чний.


дієтетичним

Instrumental masculin singulier de дієтети́чний.

Instrumental neutre singulier de дієтети́чний.


дієтетичній

Datif féminin singulier de дієтети́чний.

Locatif féminin singulier de дієтети́чний.


дієтетичнім

Locatif masculin singulier de дієтети́чний.

Locatif neutre singulier de дієтети́чний.


дієтетичного

Génitif masculin singulier de дієтети́чний.

Génitif neutre singulier de дієтети́чний.


дієтетичної

Génitif féminin singulier de дієтети́чний.


дієтетичному

Datif masculin singulier de дієтети́чний.


дієтетичною

Instrumental féminin singulier de дієтети́чний.


дієтетичну

Accusatif féminin singulier de дієтети́чний.


дієта

Du latin diaeta (« diète, régime »), du grec ancien δίαιτα, díaita (« mode de vie »).

діє́та (singular nominative)
діє́ти (plural nominative)
діє́ти (singular genitive)
діє́т (plural genitive)
діє́ті (singular dative)
діє́там (plural dative)
діє́ту (singular accusative)
діє́ти (plural accusative)
діє́тою (singular instrumental)
діє́тами (plural instrumental)
на/у діє́ті (singular locative)
на/у діє́тах (plural locative)
діє́то (singular vocative)
діє́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


дієтика

Nomdérivé de дієта (« diète »), avec le suffixe -ика.

діє́тика (singular nominative)
діє́тики (singular genitive)
діє́тиці (singular dative)
діє́тику (singular accusative)
діє́тикою (singular instrumental)
на/у діє́тиці (singular locative)
діє́тико (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak


дієтикою

⁽ᵈⁱʲᵉᵗʸᵏᵒʲᵘ⁾


-ика

Suffixe non accentué décrivant un domaine ou une science, correspondant souvent au suffixe français -ique.


електрофізіологія

Nomdérivé de фізіологія (« physiologie »), avec le préfixe електро-.

електрофізіоло́гія (singular nominative)
електрофізіоло́гії (singular genitive)
електрофізіоло́гії (singular dative)
електрофізіоло́гію (singular accusative)
електрофізіоло́гією (singular instrumental)
на/в електрофізіоло́гії (singular locative)
електрофізіоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

LL-Q8798 (ukr)-Tohaomg-електрофізіологія.wav

⁽ᵉˡᵉᵏᵗʳᵒᶠⁱᶻⁱᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


електрофізіологіє

⁽ᵉˡᵉᵏᵗʳᵒᶠⁱᶻⁱᵒˡᵒʰⁱʲᵉ⁾

Vocatif singulier de електрофізіоло́гія.


електрофізіологією

⁽ᵉˡᵉᵏᵗʳᵒᶠⁱᶻⁱᵒˡᵒʰⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de електрофізіоло́гія.


електрофізіології

⁽ᵉˡᵉᵏᵗʳᵒᶠⁱᶻⁱᵒˡᵒʰⁱʲⁱ⁾

Génitif singulier de електрофізіоло́гія.

Datif singulier de електрофізіоло́гія.

Locatif singulier de електрофізіоло́гія.


електрофізіологію

⁽ᵉˡᵉᵏᵗʳᵒᶠⁱᶻⁱᵒˡᵒʰⁱʲᵘ⁾

Accusatif singulier de електрофізіоло́гія.


електрофізіологічний

Adjectifdérivé de електрофізіологія (« électrophysiologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectifdérivé de фізіологічний (« physiologique »), avec le préfixe електро-.

Cas
Singulier
Pluriel
електрофізіологі́чний (masculine nominative)
електрофізіологі́чна (feminine nominative)
електрофізіологі́чне (neuter nominative)
електрофізіологі́чні (nominative)
електрофізіологі́чного (masculine genitive)
електрофізіологі́чної (feminine genitive)
електрофізіологі́чного (neuter genitive)
електрофізіологі́чних (genitive)
електрофізіологі́чному (masculine dative)
електрофізіологі́чній (feminine dative)
електрофізіологі́чному (neuter dative)
електрофізіологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
електрофізіологі́чну (feminine accusative)
електрофізіологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
електрофізіологі́чним (masculine instrumental)
електрофізіологі́чною (feminine instrumental)
електрофізіологі́чним (neuter instrumental)
електрофізіологі́чними (instrumental)
електрофізіологі́чному (masculine locative)
електрофізіологі́чнім (masculine locative)
електрофізіологі́чній (feminine locative)
електрофізіологі́чному (neuter locative)
електрофізіологі́чнім (neuter locative)
електрофізіологі́чних (locative)

LL-Q8798 (ukr)-Tohaomg-електрофізіологічний.wav

fr-електрофізіологічний-uk-adj-i3GDsh1O


електрофізіологічна

Nominatif féminin singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічна-uk-adj-gOsGiBj0


електрофізіологічне

Nominatif neutre singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічне-uk-adj-yamszUu4

Accusatif neutre singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічне-uk-adj-QXmyOuJd


електрофізіологічним

Instrumental neutre singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічним-uk-adj-u3Hv14Y1

Datif pluriel de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічним-uk-adj-6Ie3kaE5

Instrumental masculin singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічним-uk-adj-CjLHmKtD


електрофізіологічними

Instrumental pluriel de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічними-uk-adj-hWeBCaZl


електрофізіологічних

Génitif pluriel de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічних-uk-adj-v4pobsOw

Locatif pluriel de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічних-uk-adj-bqeXD4ai


електрофізіологічні

Nominatif pluriel de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічні-uk-adj-KdGXQnOG


електрофізіологічній

Datif féminin singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічній-uk-adj-JBSq-JEB

Locatif féminin singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічній-uk-adj-EwF6iDYJ


електрофізіологічнім

Locatif masculin singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічнім-uk-adj-59dw4-PD

Locatif neutre singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічнім-uk-adj-r17OmXfz


електрофізіологічного

Génitif neutre singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічного-uk-adj-818l546p

Génitif masculin singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічного-uk-adj-a61L0U73


електрофізіологічної

Génitif féminin singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічної-uk-adj-2Xuekbx6


електрофізіологічному

Datif masculin singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічному-uk-adj-pBuzTSr7

fr-електрофізіологічному-uk-adj-59dw4-PD

Datif neutre singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічному-uk-adj-FLayv~Vn

fr-електрофізіологічному-uk-adj-r17OmXfz


електрофізіологічною

Instrumental féminin singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічною-uk-adj-ZnQw4TSK


електрофізіологічну

Accusatif féminin singulier de електрофізіологі́чний.

fr-електрофізіологічну-uk-adj-inpbn8EX


ембріологія

Nomdérivé du préfixe ембріо-, avec le suffixe -логія.

ембріоло́гія (singular nominative)
ембріоло́гії (singular genitive)
ембріоло́гії (singular dative)
ембріоло́гію (singular accusative)
ембріоло́гією (singular instrumental)
на/в ембріоло́гії (singular locative)
ембріоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


ембріологіє

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒˡᵒʰⁱʲᵉ⁾


ембріологією

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒˡᵒʰⁱʲᵉʲᵘ⁾


ембріології

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒˡᵒʰⁱʲⁱ⁾


ембріологію

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒˡᵒʰⁱʲᵘ⁾


ембріологічний

Adjectifdérivé de ембріологія (« embryologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectifdérivé du préfixe ембріо-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
ембріологі́чний (masculine nominative)
ембріологі́чна (feminine nominative)
ембріологі́чне (neuter nominative)
ембріологі́чні (nominative)
ембріологі́чного (masculine genitive)
ембріологі́чної (feminine genitive)
ембріологі́чного (neuter genitive)
ембріологі́чних (genitive)
ембріологі́чному (masculine dative)
ембріологі́чній (feminine dative)
ембріологі́чному (neuter dative)
ембріологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ембріологі́чну (feminine accusative)
ембріологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ембріологі́чним (masculine instrumental)
ембріологі́чною (feminine instrumental)
ембріологі́чним (neuter instrumental)
ембріологі́чними (instrumental)
ембріологі́чному (masculine locative)
ембріологі́чнім (masculine locative)
ембріологі́чній (feminine locative)
ембріологі́чному (neuter locative)
ембріологі́чнім (neuter locative)
ембріологі́чних (locative)


ембріологічна

Nominatif féminin singulier de ембріологі́чний.


ембріологічне

Nominatif neutre singulier de ембріологі́чний.

Accusatif neutre singulier de ембріологі́чний.


ембріологічним

Instrumental masculin singulier de ембріологі́чний.

Instrumental neutre singulier de ембріологі́чний.

Datif pluriel de ембріологі́чний.


ембріологічними

Instrumental pluriel de ембріологі́чний.


ембріологічних

Génitif pluriel de ембріологі́чний.


ембріологічній

Datif féminin singulier de ембріологі́чний.

Locatif féminin singulier de ембріологі́чний.


ембріологічнім

Locatif masculin singulier de ембріологі́чний.

Locatif neutre singulier de ембріологі́чний.


ембріологічного

Génitif masculin singulier de ембріологі́чний.

Génitif neutre singulier de ембріологі́чний.


ембріологічної

Génitif féminin singulier de ембріологі́чний.


ембріологічному

Datif masculin singulier de ембріологі́чний.

Datif neutre singulier de ембріологі́чний.


ембріологічною

Instrumental féminin singulier de ембріологі́чний.


ембріологічну

Accusatif féminin singulier de ембріологі́чний.


ембріогенез

Nomdérivé du préfixe ембріо-, avec le suffixe -генез.

ембріогене́з (singular nominative)
ембріогене́зу (singular genitive)
ембріогене́зу (singular dative)
ембріогене́зові (singular dative)
ембріогене́з (singular accusative)
ембріогене́зом (singular instrumental)
на/в ембріогене́зі, (singular locative)
по ембріогене́зу (singular locative)
ембріогене́зе (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒʰᵉⁿᵉᶻ⁾


ембріогенезе

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒʰᵉⁿᵉᶻᵉ⁾


ембріогенезі

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒʰᵉⁿᵉᶻⁱ⁾


ембріогенезові

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒʰᵉⁿᵉᶻᵒᵛⁱ⁾


ембріогенезом

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒʰᵉⁿᵉᶻᵒᵐ⁾


ембріогенезу

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒʰᵉⁿᵉᶻᵘ⁾


-генез

De гене́за (« genèse »).

Suffixe accentué correspondant au suffixe français -genèse.


ембріон

Du grec ancien ἔμβρυον, émbruon, même sens.

ембріо́н (singular nominative)
ембріо́ни (plural nominative)
ембріо́на (singular genitive)
ембріо́нів (plural genitive)
ембріо́ну (singular dative)
ембріо́нові (singular dative)
ембріо́нам (plural dative)
ембріо́н (singular accusative)
ембріо́ни (plural accusative)
ембріо́ном (singular instrumental)
ембріо́нами (plural instrumental)
на/в ембріо́ні (singular locative)
на/в ембріо́нах (plural locative)
ембріо́не (singular vocative)
ембріо́ни (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


ембріонами

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒⁿᵃᵐʸ⁾


ембріонах

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒⁿᵃᵏʰ⁾


ембріонові

⁽ᵉᵐᵇʳⁱᵒⁿᵒᵛⁱ⁾


ембріональний

Adjectifdérivé de ембріон (« embryon »), avec le suffixe -альний.

Cas
Singulier
Pluriel
ембріона́льний (masculine nominative)
ембріона́льна (feminine nominative)
ембріона́льне (neuter nominative)
ембріона́льні (nominative)
ембріона́льного (masculine genitive)
ембріона́льної (feminine genitive)
ембріона́льного (neuter genitive)
ембріона́льних (genitive)
ембріона́льному (masculine dative)
ембріона́льній (feminine dative)
ембріона́льному (neuter dative)
ембріона́льним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ембріона́льну (feminine accusative)
ембріона́льне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ембріона́льним (masculine instrumental)
ембріона́льною (feminine instrumental)
ембріона́льним (neuter instrumental)
ембріона́льними (instrumental)
ембріона́льному (masculine locative)
ембріона́льнім (masculine locative)
ембріона́льній (feminine locative)
ембріона́льному (neuter locative)
ембріона́льнім (neuter locative)
ембріона́льних (locative)


ембріональна

Nominatif féminin singulier de ембріона́льний.


ембріональне

Nominatif neutre singulier de ембріона́льний.

Accusatif neutre singulier de ембріона́льний.


ембріональним

Instrumental masculin singulier de ембріона́льний.

Instrumental neutre singulier de ембріона́льний.


ембріональній

Datif féminin singulier de ембріона́льний.

Locatif féminin singulier de ембріона́льний.


ембріональнім

Locatif masculin singulier de ембріона́льний.

Locatif neutre singulier de ембріона́льний.


ембріонального

Génitif masculin singulier de ембріона́льний.

Génitif neutre singulier de ембріона́льний.


ембріональної

Génitif féminin singulier de ембріона́льний.


ембріональному

Datif masculin singulier de ембріона́льний.

Datif neutre singulier de ембріона́льний.


ембріональною

Instrumental féminin singulier de ембріона́льний.


ембріональну

Accusatif féminin singulier de ембріона́льний.


-альний

Des suffixes -al (français ou anglais) ou -el (français) avec le suffixe adjectival -ний. Parfois, le suffixe -аль est rajouté directement sur un nom.

Suffixe accentué correspondant souvent (mais pas toujours) aux suffixes français -al ou -el.


абдомен

абдо́мен (singular nominative)
абдо́мени (plural nominative)
абдо́мена (singular genitive)
абдо́менів (plural genitive)
абдо́мену (singular dative)
абдо́менові (singular dative)
абдо́менам (plural dative)
абдо́мен (singular accusative)
абдо́мени (plural accusative)
абдо́меном (singular instrumental)
абдо́менами (plural instrumental)
на/в абдо́мені (singular locative)
на/в абдо́менах (plural locative)
абдо́мене (singular vocative)
абдо́мени (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-абдомен.wav


абдоменами

⁽ᵃᵇᵈᵒᵐᵉⁿᵃᵐʸ⁾


абдоменах

⁽ᵃᵇᵈᵒᵐᵉⁿᵃᵏʰ⁾


абдоменові

⁽ᵃᵇᵈᵒᵐᵉⁿᵒᵛⁱ⁾


абдомінопластика

Nomdérivé de абдомен (« abdomen »), avec le suffixe -пластика.

абдомінопла́стика (singular nominative)
абдомінопла́стики (singular genitive)
абдомінопла́стиці (singular dative)
абдомінопла́стику (singular accusative)
абдомінопла́стикою (singular instrumental)
на/в абдомінопла́стиці (singular locative)
абдомінопла́стико (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak

LL-Q8798 (ukr)-Tohaomg-абдомінопластика.wav

⁽ᵃᵇᵈᵒᵐⁱⁿᵒᵖˡᵃˢᵗʸᵏᵃ⁾


абдомінопластики

⁽ᵃᵇᵈᵒᵐⁱⁿᵒᵖˡᵃˢᵗʸᵏʸ⁾

Génitif singulier de абдомінопла́стика.


абдомінопластико

⁽ᵃᵇᵈᵒᵐⁱⁿᵒᵖˡᵃˢᵗʸᵏᵒ⁾


абдомінопластикою

⁽ᵃᵇᵈᵒᵐⁱⁿᵒᵖˡᵃˢᵗʸᵏᵒʲᵘ⁾

Instrumental singulier de абдомінопла́стика.


абдомінопластику

⁽ᵃᵇᵈᵒᵐⁱⁿᵒᵖˡᵃˢᵗʸᵏᵘ⁾

Accusatif singulier de абдомінопла́стика.


абдомінопластиці

⁽ᵃᵇᵈᵒᵐⁱⁿᵒᵖˡᵃˢᵗʸᵗˢⁱ⁾

Datif singulier de абдомінопла́стика.


-пластика

Du grec ancien πλαστός, plastos (« moulé, formé »).

Suffixe accentué correspondant au suffixe français -plastie.


коливальний

Adjectifdérivé de коливати (« osciller, vibrer »), avec le suffixe -альний.

Cas
Singulier
Pluriel
колива́льний (masculine nominative)
колива́льна (feminine nominative)
колива́льне (neuter nominative)
колива́льні (nominative)
колива́льного (masculine genitive)
колива́льної (feminine genitive)
колива́льного (neuter genitive)
колива́льних (genitive)
колива́льному (masculine dative)
колива́льній (feminine dative)
колива́льному (neuter dative)
колива́льним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
колива́льну (feminine accusative)
колива́льне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
колива́льним (masculine instrumental)
колива́льною (feminine instrumental)
колива́льним (neuter instrumental)
колива́льними (instrumental)
колива́льному (masculine locative)
колива́льнім (masculine locative)
колива́льній (feminine locative)
колива́льному (neuter locative)
колива́льнім (neuter locative)
колива́льних (locative)

Uk-коливальний.ogg


коливальна

Nominatif féminin singulier de колива́льний.


коливальне

Nominatif neutre singulier de колива́льний.

Accusatif neutre singulier de колива́льний.


коливальним

Instrumental masculin singulier de колива́льний.

Instrumental neutre singulier de колива́льний.


коливальній

Datif féminin singulier de колива́льний.

Locatif féminin singulier de колива́льний.


коливати

Semble provenir du mélange de колибати (« osciller ») et кивати (« hocher la tête »).

Uk-коливати.ogg

колива́ти kolyvaty \Prononciation ?\ imperfectif intransitif de type 1a / perfectif[s] : поколива́ти


коливаю

Première personne du singulier du présent de колива́ти.


коливаєш

Deuxième personne du singulier du présent de колива́ти.


коливає

Troisième personne du singulier du présent de колива́ти.


коливаємо

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du présent de колива́ти.


коливаєте

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de колива́ти.


коливають

Troisième personne du pluriel du présent de колива́ти.


коливатиму

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de колива́ти.


коливатимеш

Deuxième personne du singulier du futur de колива́ти.


коливатиме

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de колива́ти.


коливатимемо

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de колива́ти.


коливатимем

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾


коливатимете

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de колива́ти.


коливатимуть

Troisième personne du pluriel du futur de колива́ти.


коливай

Deuxième personne du singulier de l’impératif de колива́ти.


коливаймо

Première personne du pluriel de l’impératif de колива́ти.


коливайте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de колива́ти.


поколивати

Verbedérivé de коливати, avec le préfixe по-.

поколива́ти pokolyvaty \Prononciation ?\ perfectif intransitif de type 1a / imperfectif[s] : колива́ти


поколиваю

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de поколива́ти.


поколиваєш

Deuxième personne du singulier du futur de поколива́ти.


поколиває

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de поколива́ти.


поколиваємо

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de поколива́ти.


поколиваєм

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵉᵐ⁾


поколиваєте

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de поколива́ти.


поколивають

Troisième personne du pluriel du futur de поколива́ти.


поколивав

Passé masculin singulier de поколива́ти.


поколивала

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃˡᵃ⁾


поколивало

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃˡᵒ⁾


поколивали

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃˡʸ⁾


поколивай

Deuxième personne du singulier de l’impératif de поколива́ти.


поколиваймо

Première personne du pluriel de l’impératif de поколива́ти.


поколивайте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de поколива́ти.


коливатися

колива́тися kolyvatysja \Prononciation ?\ imperfectif intransitif pronominal de type 1a / perfectif[s] : поколива́тися


коливаюся

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵘˢʲᵃ⁾

Première personne du singulier du présent de колива́тися.


коливаєшся

Deuxième personne du singulier du présent de колива́тися.


коливається

Troisième personne du singulier du présent de колива́тися.


коливаємося

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵉᵐᵒˢʲᵃ⁾

Première personne du pluriel du présent de колива́тися.


коливаємся

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵉᵐˢʲᵃ⁾


коливаєтеся

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵉᵗᵉˢʲᵃ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de колива́тися.


коливаються

Troisième personne du pluriel du présent de колива́тися.


коливатимуся

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃᵗʸᵐᵘˢʲᵃ⁾

Première personne du singulier du futur de колива́тися.


коливатимешся

Deuxième personne du singulier du futur de колива́тися.


коливатиметься

Troisième personne du singulier du futur de колива́тися.


коливатимемося

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒˢʲᵃ⁾

Première personne du pluriel du futur de колива́тися.


коливатимемся

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐˢʲᵃ⁾


коливатиметеся

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉˢʲᵃ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de колива́тися.


коливатимуться

Troisième personne du pluriel du futur de колива́тися.


коливався

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃᵛˢʲᵃ⁾

Passé masculin singulier de колива́тися.


коливалася

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃˡᵃˢʲᵃ⁾


коливалося

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃˡᵒˢʲᵃ⁾


коливалися

⁽ᵏᵒˡʸᵛᵃˡʸˢʲᵃ⁾


коливайся

Deuxième personne du singulier de l’impératif de колива́тися.


коливаймося

Première personne du pluriel de l’impératif de колива́тися.


коливайтеся

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de колива́тися.


поколиватися

Verbedérivé de коливатися, avec le préfixe по-.

поколиватись

поколива́тися pokolyvatysja \Prononciation ?\ perfectif intransitif pronominal de type 1a / imperfectif[s] : колива́тися


поколиваюся

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵘˢʲᵃ⁾

Première personne du singulier du futur de поколива́тися.


поколиваєшся

Deuxième personne du singulier du futur de поколива́тися.


поколивається

Troisième personne du singulier du futur de поколива́тися.


поколиваємося

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵉᵐᵒˢʲᵃ⁾

Première personne du pluriel du futur de поколива́тися.


поколиваємся

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵉᵐˢʲᵃ⁾


поколиваєтеся

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃʲᵉᵗᵉˢʲᵃ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de поколива́тися.


поколиваються

Troisième personne du pluriel du futur de поколива́тися.


поколивався

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃᵛˢʲᵃ⁾

Passé masculin singulier de поколива́тися.


поколивалася

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃˡᵃˢʲᵃ⁾

Passé féminin singulier de поколива́тися.


поколивалося

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃˡᵒˢʲᵃ⁾

Passé neutre singulier de поколива́тися.


поколивалися

⁽ᵖᵒᵏᵒˡʸᵛᵃˡʸˢʲᵃ⁾

Passé pluriel de поколива́тися.


поколивались

Passé pluriel de поколива́тися.


поколивайся

Deuxième personne du singulier de l’impératif de поколива́тися.


поколиваймося

Première personne du pluriel de l’impératif de поколива́тися.


поколивайтеся

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de поколива́тися.


поколивавшись

Gérondif passé de поколива́тися.


складальня

склада́льня (singular nominative)
склада́льні (plural nominative)
склада́льні (singular genitive)
склада́лень (plural genitive)
склада́льні (singular dative)
склада́льням (plural dative)
склада́льню (singular accusative)
склада́льні (plural accusative)
склада́льнею (singular instrumental)
склада́льнями (plural instrumental)
на/у склада́льні (singular locative)
на/у склада́льнях (plural locative)
склада́льне (singular vocative)
склада́льні (plural vocative)
Nom de type 2*a selon Zaliznyak


ендокринологія

Nomdérivé du préfixe ендокрино-, avec le suffixe -логія.

ендокриноло́гія (singular nominative)
ендокриноло́гії (singular genitive)
ендокриноло́гії (singular dative)
ендокриноло́гію (singular accusative)
ендокриноло́гією (singular instrumental)
на/в ендокриноло́гії (singular locative)
ендокриноло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵉⁿᵈᵒᵏʳʸⁿᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


ендокринологіє

⁽ᵉⁿᵈᵒᵏʳʸⁿᵒˡᵒʰⁱʲᵉ⁾


ендокринологією

⁽ᵉⁿᵈᵒᵏʳʸⁿᵒˡᵒʰⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de ендокриноло́гія.


ендокринології

⁽ᵉⁿᵈᵒᵏʳʸⁿᵒˡᵒʰⁱʲⁱ⁾


ендокринологію

⁽ᵉⁿᵈᵒᵏʳʸⁿᵒˡᵒʰⁱʲᵘ⁾


ендокринологічний

Adjectifdérivé de ендокринологія (« endocrinologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectifdérivé du préfixe ендокрино-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
ендокринологі́чний (masculine nominative)
ендокринологі́чна (feminine nominative)
ендокринологі́чне (neuter nominative)
ендокринологі́чні (nominative)
ендокринологі́чного (masculine genitive)
ендокринологі́чної (feminine genitive)
ендокринологі́чного (neuter genitive)
ендокринологі́чних (genitive)
ендокринологі́чному (masculine dative)
ендокринологі́чній (feminine dative)
ендокринологі́чному (neuter dative)
ендокринологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ендокринологі́чну (feminine accusative)
ендокринологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ендокринологі́чним (masculine instrumental)
ендокринологі́чною (feminine instrumental)
ендокринологі́чним (neuter instrumental)
ендокринологі́чними (instrumental)
ендокринологі́чному (masculine locative)
ендокринологі́чнім (masculine locative)
ендокринологі́чній (feminine locative)
ендокринологі́чному (neuter locative)
ендокринологі́чнім (neuter locative)
ендокринологі́чних (locative)

LL-Q8798 (ukr)-Tohaomg-ендокринологічний.wav


ендокринологічна

Nominatif féminin singulier de ендокринологі́чний.


ендокринологічне

Nominatif neutre singulier de ендокринологі́чний.

Accusatif neutre singulier de ендокринологі́чний.


ендокринологічним

Instrumental masculin singulier de ендокринологі́чний.

Instrumental neutre singulier de ендокринологі́чний.

Datif pluriel de ендокринологі́чний.


ендокринологічними

Instrumental pluriel de ендокринологі́чний.


ендокринологічних

Génitif pluriel de ендокринологі́чний.

Locatif pluriel de ендокринологі́чний.


ендокринологічні

Nominatif pluriel de ендокринологі́чний.


ендокринологічній

Datif féminin singulier de ендокринологі́чний.

Locatif féminin singulier de ендокринологі́чний.


ендокринологічнім

Locatif masculin singulier de ендокринологі́чний.

Locatif neutre singulier de ендокринологі́чний.


ендокринологічного

Génitif masculin singulier de ендокринологі́чний.

Génitif neutre singulier de ендокринологі́чний.


ендокринологічної

Génitif féminin singulier de ендокринологі́чний.


ендокринологічному

Datif masculin singulier de ендокринологі́чний.

Datif neutre singulier de ендокринологі́чний.


ендокринологічною

Instrumental féminin singulier de ендокринологі́чний.


ендокринологічну

Accusatif féminin singulier de ендокринологі́чний.


ензимологія

Nomdérivé de ензим (« enzyme »), avec le suffixe -логія.

ензимоло́гія (singular nominative)
ензимоло́гії (singular genitive)
ензимоло́гії (singular dative)
ензимоло́гію (singular accusative)
ензимоло́гією (singular instrumental)
на/в ензимоло́гії (singular locative)
ензимоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


ензимологіє

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰⁱʲᵉ⁾


ензимологією

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰⁱʲᵉʲᵘ⁾


ензимології

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰⁱʲⁱ⁾


ензимологію

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰⁱʲᵘ⁾


ензимологічний

Adjectifdérivé de ензимологія (« enzymologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectifdérivé de ензим (« enzyme »), avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
ензимологі́чний (masculine nominative)
ензимологі́чна (feminine nominative)
ензимологі́чне (neuter nominative)
ензимологі́чні (nominative)
ензимологі́чного (masculine genitive)
ензимологі́чної (feminine genitive)
ензимологі́чного (neuter genitive)
ензимологі́чних (genitive)
ензимологі́чному (masculine dative)
ензимологі́чній (feminine dative)
ензимологі́чному (neuter dative)
ензимологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ензимологі́чну (feminine accusative)
ензимологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ензимологі́чним (masculine instrumental)
ензимологі́чною (feminine instrumental)
ензимологі́чним (neuter instrumental)
ензимологі́чними (instrumental)
ензимологі́чному (masculine locative)
ензимологі́чнім (masculine locative)
ензимологі́чній (feminine locative)
ензимологі́чному (neuter locative)
ензимологі́чнім (neuter locative)
ензимологі́чних (locative)


ензимологічна

Nominatif féminin singulier de ензимологі́чний.


ензимологічне

Nominatif neutre singulier de ензимологі́чний.

Accusatif neutre singulier de ензимологі́чний.


ензимологічним

Instrumental masculin singulier de ензимологі́чний.

Instrumental neutre singulier de ензимологі́чний.

Datif pluriel de ензимологі́чний.


ензимологічними

Instrumental pluriel de ензимологі́чний.


ензимологічних

Génitif pluriel de ензимологі́чний.


ензимологічній

Datif féminin singulier de ензимологі́чний.

Locatif féminin singulier de ензимологі́чний.


ензимологічнім

Locatif masculin singulier de ензимологі́чний.

Locatif neutre singulier de ензимологі́чний.


ензимологічного

Génitif masculin singulier de ензимологі́чний.

Génitif neutre singulier de ензимологі́чний.


ензимологічної

Génitif féminin singulier de ензимологі́чний.


ензимологічному

Datif masculin singulier de ензимологі́чний.

Datif neutre singulier de ензимологі́чний.


ензимологічною

Instrumental féminin singulier de ензимологі́чний.


ензимологічну

Accusatif féminin singulier de ензимологі́чний.


ензимолог

Nomdérivé de ензим (« enzyme »), avec le suffixe -лог.

ензимо́лог (singular nominative)
ензимо́логи (plural nominative)
ензимо́лога (singular genitive)
ензимо́логів (plural genitive)
ензимо́логу (singular dative)
ензимо́логові (singular dative)
ензимо́логам (plural dative)
ензимо́лога (singular accusative)
ензимо́логів (plural accusative)
ензимо́логом (singular instrumental)
ензимо́логами (plural instrumental)
на/в ензимо́логові, (singular locative)
ензимо́логу (singular locative)
на/в ензимо́логах (plural locative)
ензимо́логу (singular vocative)
ензимо́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


ензимолога

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰᵃ⁾


ензимологам

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰᵃᵐ⁾


ензимологами

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰᵃᵐʸ⁾


ензимологах

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰᵃᵏʰ⁾


ензимологи

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰʸ⁾


ензимологів

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰⁱᵛ⁾


ензимологові

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰᵒᵛⁱ⁾


ензимологом

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰᵒᵐ⁾


ензимологу

⁽ᵉⁿᶻʸᵐᵒˡᵒʰᵘ⁾


ензим

ензи́м (singular nominative)
ензи́ми (plural nominative)
ензи́му (singular genitive)
ензи́мів (plural genitive)
ензи́му (singular dative)
ензи́мові (singular dative)
ензи́мам (plural dative)
ензи́м (singular accusative)
ензи́ми (plural accusative)
ензи́мом (singular instrumental)
ензи́мами (plural instrumental)
на/в ензи́мі (singular locative)
на/в ензи́мах (plural locative)
ензи́ме (singular vocative)
ензи́ми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


ентомологія

Nomdérivé du préfixe ентомо-, avec le suffixe -логія.

ентомоло́гія (singular nominative)
ентомоло́гії (singular genitive)
ентомоло́гії (singular dative)
ентомоло́гію (singular accusative)
ентомоло́гією (singular instrumental)
на/в ентомоло́гії (singular locative)
ентомоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵉⁿᵗᵒᵐᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


ентомологіє

⁽ᵉⁿᵗᵒᵐᵒˡᵒʰⁱʲᵉ⁾


ентомологією

⁽ᵉⁿᵗᵒᵐᵒˡᵒʰⁱʲᵉʲᵘ⁾


ентомології

⁽ᵉⁿᵗᵒᵐᵒˡᵒʰⁱʲⁱ⁾


ентомологію

⁽ᵉⁿᵗᵒᵐᵒˡᵒʰⁱʲᵘ⁾


ентомологічний

Adjectifdérivé de ентомологія (« entomologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectifdérivé du préfixe ентомо-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
ентомологі́чний (masculine nominative)
ентомологі́чна (feminine nominative)
ентомологі́чне (neuter nominative)
ентомологі́чні (nominative)
ентомологі́чного (masculine genitive)
ентомологі́чної (feminine genitive)
ентомологі́чного (neuter genitive)
ентомологі́чних (genitive)
ентомологі́чному (masculine dative)
ентомологі́чній (feminine dative)
ентомологі́чному (neuter dative)
ентомологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ентомологі́чну (feminine accusative)
ентомологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ентомологі́чним (masculine instrumental)
ентомологі́чною (feminine instrumental)
ентомологі́чним (neuter instrumental)
ентомологі́чними (instrumental)
ентомологі́чному (masculine locative)
ентомологі́чнім (masculine locative)
ентомологі́чній (feminine locative)
ентомологі́чному (neuter locative)
ентомологі́чнім (neuter locative)
ентомологі́чних (locative)


ентомологічна

Nominatif féminin singulier de ентомологі́чний.


ентомологічне

Nominatif neutre singulier de ентомологі́чний.

Accusatif neutre singulier de ентомологі́чний.


ентомологічним

Instrumental masculin singulier de ентомологі́чний.

Instrumental neutre singulier de ентомологі́чний.

Datif pluriel de ентомологі́чний.


ентомологічними

Instrumental pluriel de ентомологі́чний.


ентомологічних

Génitif pluriel de ентомологі́чний.


ентомологічній

Datif féminin singulier de ентомологі́чний.

Locatif féminin singulier de ентомологі́чний.


ентомологічнім

Locatif masculin singulier de ентомологі́чний.

Locatif neutre singulier de ентомологі́чний.


ентомологічного

Génitif masculin singulier de ентомологі́чний.

Génitif neutre singulier de ентомологі́чний.


ентомологічної

Génitif féminin singulier de ентомологі́чний.


ентомологічному

Datif masculin singulier de ентомологі́чний.

Datif neutre singulier de ентомологі́чний.


ентомологічною

Instrumental féminin singulier de ентомологі́чний.


ентомологічну

Accusatif féminin singulier de ентомологі́чний.


ентомологічно

Forme adverbiale de ентомологічний (« entomologique »).

Adverbedérivé du préfixe ентомо-, avec le suffixe -логічно.


епідеміологія

Nomdérivé du préfixe епідеміо-, avec le suffixe -логія.

епідеміоло́гія (singular nominative)
епідеміоло́гії (singular genitive)
епідеміоло́гії (singular dative)
епідеміоло́гію (singular accusative)
епідеміоло́гією (singular instrumental)
на/в епідеміоло́гії (singular locative)
епідеміоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵉᵖⁱᵈᵉᵐⁱᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


епідеміологіє

⁽ᵉᵖⁱᵈᵉᵐⁱᵒˡᵒʰⁱʲᵉ⁾


епідеміологією

⁽ᵉᵖⁱᵈᵉᵐⁱᵒˡᵒʰⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de епідеміоло́гія.


епідеміології

⁽ᵉᵖⁱᵈᵉᵐⁱᵒˡᵒʰⁱʲⁱ⁾


епідеміологію

⁽ᵉᵖⁱᵈᵉᵐⁱᵒˡᵒʰⁱʲᵘ⁾


епідеміологічний

Adjectifdérivé de епідеміологія (« épidémiologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectifdérivé du préfixe епідеміо-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
епідеміологі́чний (masculine nominative)
епідеміологі́чна (feminine nominative)
епідеміологі́чне (neuter nominative)
епідеміологі́чні (nominative)
епідеміологі́чного (masculine genitive)
епідеміологі́чної (feminine genitive)
епідеміологі́чного (neuter genitive)
епідеміологі́чних (genitive)
епідеміологі́чному (masculine dative)
епідеміологі́чній (feminine dative)
епідеміологі́чному (neuter dative)
епідеміологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
епідеміологі́чну (feminine accusative)
епідеміологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
епідеміологі́чним (masculine instrumental)
епідеміологі́чною (feminine instrumental)
епідеміологі́чним (neuter instrumental)
епідеміологі́чними (instrumental)
епідеміологі́чному (masculine locative)
епідеміологі́чнім (masculine locative)
епідеміологі́чній (feminine locative)
епідеміологі́чному (neuter locative)
епідеміологі́чнім (neuter locative)
епідеміологі́чних (locative)

LL-Q8798 (ukr)-Tohaomg-епідеміологічний.wav


епідеміологічна

Nominatif féminin singulier de епідеміологі́чний.


епідеміологічне

Nominatif neutre singulier de епідеміологі́чний.

Accusatif neutre singulier de епідеміологі́чний.


епідеміологічним

Instrumental masculin singulier de епідеміологі́чний.

Instrumental neutre singulier de епідеміологі́чний.

Datif pluriel de епідеміологі́чний.


епідеміологічними

Instrumental pluriel de епідеміологі́чний.


епідеміологічних

Génitif pluriel de епідеміологі́чний.

Locatif pluriel de епідеміологі́чний.


епідеміологічній

Datif féminin singulier de епідеміологі́чний.

Locatif féminin singulier de епідеміологі́чний.


епідеміологічнім

Locatif masculin singulier de епідеміологі́чний.

Locatif neutre singulier de епідеміологі́чний.


епідеміологічного

Génitif masculin singulier de епідеміологі́чний.

Génitif neutre singulier de епідеміологі́чний.


епідеміологічної

Génitif féminin singulier de епідеміологі́чний.


епідеміологічному

Datif masculin singulier de епідеміологі́чний.

Datif neutre singulier de епідеміологі́чний.


епідеміологічною

Instrumental féminin singulier de епідеміологі́чний.


епідеміологічну

Accusatif féminin singulier de епідеміологі́чний.


епідеміологічно

Forme adverbiale de епідеміологічний (« épidémiologique »).

Adverbedérivé du préfixe епідеміо-, avec le suffixe -логічно.


епізоотологія

Nomdérivé de епізоотія (« épizootie »), avec le suffixe -логія.

епізоотоло́гія (singular nominative)
епізоотоло́гії (singular genitive)
епізоотоло́гії (singular dative)
епізоотоло́гію (singular accusative)
епізоотоло́гією (singular instrumental)
на/в епізоотоло́гії (singular locative)
епізоотоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵉᵖⁱᶻᵒᵒᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


епізоотологіє

⁽ᵉᵖⁱᶻᵒᵒᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵉ⁾


епізоотологією

⁽ᵉᵖⁱᶻᵒᵒᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de епізоотоло́гія.


епізоотології

⁽ᵉᵖⁱᶻᵒᵒᵗᵒˡᵒʰⁱʲⁱ⁾


епізоотологію

⁽ᵉᵖⁱᶻᵒᵒᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵘ⁾


епізоотія

Du grec ancien ἐπί, epí (« sur ») et ζῳότης, zôótês (« animalité »).

епізоо́тія (singular nominative)
епізоо́тії (plural nominative)
епізоо́тії (singular genitive)
епізоо́тій (plural genitive)
епізоо́тії (singular dative)
епізоо́тіям (plural dative)
епізоо́тію (singular accusative)
епізоо́тії (plural accusative)
епізоо́тією (singular instrumental)
епізоо́тіями (plural instrumental)
на/в епізоо́тії (singular locative)
на/в епізоо́тіях (plural locative)
епізоо́тіє (singular vocative)
епізоо́тії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ᵉᵖⁱᶻᵒᵒᵗⁱʲᵃ⁾


епізоотіє

⁽ᵉᵖⁱᶻᵒᵒᵗⁱʲᵉ⁾


епізоотією

⁽ᵉᵖⁱᶻᵒᵒᵗⁱʲᵉʲᵘ⁾


епізоотії

⁽ᵉᵖⁱᶻᵒᵒᵗⁱʲⁱ⁾


епізоотію

⁽ᵉᵖⁱᶻᵒᵒᵗⁱʲᵘ⁾


епізоотіям

⁽ᵉᵖⁱᶻᵒᵒᵗⁱʲᵃᵐ⁾


епізоотіями

⁽ᵉᵖⁱᶻᵒᵒᵗⁱʲᵃᵐʸ⁾


епізоотіях

⁽ᵉᵖⁱᶻᵒᵒᵗⁱʲᵃᵏʰ⁾


епізоотичний

Adjectifdérivé de епізоотія (« épizootie »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
епізооти́чний (masculine nominative)
епізооти́чна (feminine nominative)
епізооти́чне (neuter nominative)
епізооти́чні (nominative)
епізооти́чного (masculine genitive)
епізооти́чної (feminine genitive)
епізооти́чного (neuter genitive)
епізооти́чних (genitive)
епізооти́чному (masculine dative)
епізооти́чній (feminine dative)
епізооти́чному (neuter dative)
епізооти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
епізооти́чну (feminine accusative)
епізооти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
епізооти́чним (masculine instrumental)
епізооти́чною (feminine instrumental)
епізооти́чним (neuter instrumental)
епізооти́чними (instrumental)
епізооти́чному (masculine locative)
епізооти́чнім (masculine locative)
епізооти́чній (feminine locative)
епізооти́чному (neuter locative)
епізооти́чнім (neuter locative)
епізооти́чних (locative)


епізоотична

Nominatif féminin singulier de епізооти́чний.


епізоотичне

Nominatif neutre singulier de епізооти́чний.

Accusatif neutre singulier de епізооти́чний.


епізоотичним

Instrumental masculin singulier de епізооти́чний.

Instrumental neutre singulier de епізооти́чний.


епізоотичній

Datif féminin singulier de епізооти́чний.

Locatif féminin singulier de епізооти́чний.


епізоотичнім

Locatif masculin singulier de епізооти́чний.

Locatif neutre singulier de епізооти́чний.


епізоотичного

Génitif masculin singulier de епізооти́чний.

Génitif neutre singulier de епізооти́чний.


епізоотичної

Génitif féminin singulier de епізооти́чний.


епізоотичному

Datif masculin singulier de епізооти́чний.

Datif neutre singulier de епізооти́чний.


епізоотичною

Instrumental féminin singulier de епізооти́чний.


епізоотичну

Accusatif féminin singulier de епізооти́чний.


епізоотологічний

Adjectifdérivé de епізоотологія (« épizootiologie »), avec le suffixe -ічний.

Cas
Singulier
Pluriel
епізоотологі́чний (masculine nominative)
епізоотологі́чна (feminine nominative)
епізоотологі́чне (neuter nominative)
епізоотологі́чні (nominative)
епізоотологі́чного (masculine genitive)
епізоотологі́чної (feminine genitive)
епізоотологі́чного (neuter genitive)
епізоотологі́чних (genitive)
епізоотологі́чному (masculine dative)
епізоотологі́чній (feminine dative)
епізоотологі́чному (neuter dative)
епізоотологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
епізоотологі́чну (feminine accusative)
епізоотологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
епізоотологі́чним (masculine instrumental)
епізоотологі́чною (feminine instrumental)
епізоотологі́чним (neuter instrumental)
епізоотологі́чними (instrumental)
епізоотологі́чному (masculine locative)
епізоотологі́чнім (masculine locative)
епізоотологі́чній (feminine locative)
епізоотологі́чному (neuter locative)
епізоотологі́чнім (neuter locative)
епізоотологі́чних (locative)


епізоотологічна

Nominatif féminin singulier de епізоотологі́чний.


епізоотологічне

Nominatif neutre singulier de епізоотологі́чний.

Accusatif neutre singulier de епізоотологі́чний.


епізоотологічним

Datif pluriel de епізоотологі́чний.

Instrumental masculin singulier de епізоотологі́чний.

Instrumental neutre singulier de епізоотологі́чний.


епізоотологічними

Instrumental pluriel de епізоотологі́чний.


епізоотологічних

Génitif pluriel de епізоотологі́чний.

Locatif pluriel de епізоотологі́чний.


епізоотологічній

Datif féminin singulier de епізоотологі́чний.

Locatif féminin singulier de епізоотологі́чний.


епізоотологічнім

Locatif masculin singulier de епізоотологі́чний.

Locatif neutre singulier de епізоотологі́чний.


епізоотологічного

Génitif masculin singulier de епізоотологі́чний.

Génitif neutre singulier de епізоотологі́чний.


епізоотологічної

Génitif féminin singulier de епізоотологі́чний.


епізоотологічному

Datif masculin singulier de епізоотологі́чний.

Datif neutre singulier de епізоотологі́чний.


епізоотологічною

Instrumental féminin singulier de епізоотологі́чний.


епізоотологічну

Accusatif féminin singulier de епізоотологі́чний.


ензоотія

Du grec ancien ἐν, en (« dans ») et ζῳότης, zôótês (« animalité »).

ензоо́тія (singular nominative)
ензоо́тії (plural nominative)
ензоо́тії (singular genitive)
ензоо́тій (plural genitive)
ензоо́тії (singular dative)
ензоо́тіям (plural dative)
ензоо́тію (singular accusative)
ензоо́тії (plural accusative)
ензоо́тією (singular instrumental)
ензоо́тіями (plural instrumental)
на/в ензоо́тії (singular locative)
на/в ензоо́тіях (plural locative)
ензоо́тіє (singular vocative)
ензоо́тії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak


ензоотією

⁽ᵉⁿᶻᵒᵒᵗⁱʲᵉʲᵘ⁾


ензоотіям

⁽ᵉⁿᶻᵒᵒᵗⁱʲᵃᵐ⁾


ензоотіями

⁽ᵉⁿᶻᵒᵒᵗⁱʲᵃᵐʸ⁾


ензоотіях

⁽ᵉⁿᶻᵒᵒᵗⁱʲᵃᵏʰ⁾


ензоотичний

Adjectifdérivé de ензоотія (« enzootie »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
ензооти́чний (masculine nominative)
ензооти́чна (feminine nominative)
ензооти́чне (neuter nominative)
ензооти́чні (nominative)
ензооти́чного (masculine genitive)
ензооти́чної (feminine genitive)
ензооти́чного (neuter genitive)
ензооти́чних (genitive)
ензооти́чному (masculine dative)
ензооти́чній (feminine dative)
ензооти́чному (neuter dative)
ензооти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ензооти́чну (feminine accusative)
ензооти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ензооти́чним (masculine instrumental)
ензооти́чною (feminine instrumental)
ензооти́чним (neuter instrumental)
ензооти́чними (instrumental)
ензооти́чному (masculine locative)
ензооти́чнім (masculine locative)
ензооти́чній (feminine locative)
ензооти́чному (neuter locative)
ензооти́чнім (neuter locative)
ензооти́чних (locative)


ензоотична

Nominatif féminin singulier de ензооти́чний.


ензоотичне

Nominatif neutre singulier de ензооти́чний.

Accusatif neutre singulier de ензооти́чний.


ензоотичним

Instrumental masculin singulier de ензооти́чний.

Instrumental neutre singulier de ензооти́чний.


ензоотичній

Datif féminin singulier de ензооти́чний.

Locatif féminin singulier de ензооти́чний.


ензоотичнім

Locatif masculin singulier de ензооти́чний.

Locatif neutre singulier de ензооти́чний.


ензоотичного

Génitif masculin singulier de ензооти́чний.

Génitif neutre singulier de ензооти́чний.


ензоотичної

Génitif féminin singulier de ензооти́чний.


ензоотичному

Datif masculin singulier de ензооти́чний.


ензоотичною

Instrumental féminin singulier de ензооти́чний.


ензоотичну

Accusatif féminin singulier de ензооти́чний.


панзоотія

Du grec ancien πᾶν, pán (« tout ») et ζῳότης, zôótês (« animalité »).

панзоо́тія (singular nominative)
панзоо́тії (plural nominative)
панзоо́тії (singular genitive)
панзоо́тій (plural genitive)
панзоо́тії (singular dative)
панзоо́тіям (plural dative)
панзоо́тію (singular accusative)
панзоо́тії (plural accusative)
панзоо́тією (singular instrumental)
панзоо́тіями (plural instrumental)
на/в панзоо́тії (singular locative)
на/в панзоо́тіях (plural locative)
панзоо́тіє (singular vocative)
панзоо́тії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ᵖᵃⁿᶻᵒᵒᵗⁱʲᵃ⁾


панзоотіє

⁽ᵖᵃⁿᶻᵒᵒᵗⁱʲᵉ⁾


панзоотією

⁽ᵖᵃⁿᶻᵒᵒᵗⁱʲᵉʲᵘ⁾


панзоотії

⁽ᵖᵃⁿᶻᵒᵒᵗⁱʲⁱ⁾


панзоотію

⁽ᵖᵃⁿᶻᵒᵒᵗⁱʲᵘ⁾


панзоотіям

⁽ᵖᵃⁿᶻᵒᵒᵗⁱʲᵃᵐ⁾


панзоотіями

⁽ᵖᵃⁿᶻᵒᵒᵗⁱʲᵃᵐʸ⁾


панзоотіях

⁽ᵖᵃⁿᶻᵒᵒᵗⁱʲᵃᵏʰ⁾


панзоотичний

Adjectifdérivé de панзоотія (« panzootie »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
панзооти́чний (masculine nominative)
панзооти́чна (feminine nominative)
панзооти́чне (neuter nominative)
панзооти́чні (nominative)
панзооти́чного (masculine genitive)
панзооти́чної (feminine genitive)
панзооти́чного (neuter genitive)
панзооти́чних (genitive)
панзооти́чному (masculine dative)
панзооти́чній (feminine dative)
панзооти́чному (neuter dative)
панзооти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
панзооти́чну (feminine accusative)
панзооти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
панзооти́чним (masculine instrumental)
панзооти́чною (feminine instrumental)
панзооти́чним (neuter instrumental)
панзооти́чними (instrumental)
панзооти́чному (masculine locative)
панзооти́чнім (masculine locative)
панзооти́чній (feminine locative)
панзооти́чному (neuter locative)
панзооти́чнім (neuter locative)
панзооти́чних (locative)


панзоотична

Nominatif féminin singulier de панзооти́чний.


панзоотичне

Nominatif neutre singulier de панзооти́чний.

Accusatif neutre singulier de панзооти́чний.


панзоотичним

Instrumental masculin singulier de панзооти́чний.

Instrumental neutre singulier de панзооти́чний.


панзоотичній

Datif féminin singulier de панзооти́чний.

Locatif féminin singulier de панзооти́чний.


панзоотичнім

Locatif masculin singulier de панзооти́чний.

Locatif neutre singulier de панзооти́чний.


панзоотичного

Génitif masculin singulier de панзооти́чний.

Génitif neutre singulier de панзооти́чний.


панзоотичної

Génitif féminin singulier de панзооти́чний.


панзоотичному

Datif masculin singulier de панзооти́чний.

Datif neutre singulier de панзооти́чний.


панзоотичною

Instrumental féminin singulier de панзооти́чний.


панзоотичну

Accusatif féminin singulier de панзооти́чний.


епіфітотія

Du grec ancien ἐπί, epí (« sur ») et de φυτόν, phyton (« végétal »).

епіфіто́тія (singular nominative)
епіфіто́тії (plural nominative)
епіфіто́тії (singular genitive)
епіфіто́тій (plural genitive)
епіфіто́тії (singular dative)
епіфіто́тіям (plural dative)
епіфіто́тію (singular accusative)
епіфіто́тії (plural accusative)
епіфіто́тією (singular instrumental)
епіфіто́тіями (plural instrumental)
на/в епіфіто́тії (singular locative)
на/в епіфіто́тіях (plural locative)
епіфіто́тіє (singular vocative)
епіфіто́тії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗᵒᵗⁱʲᵃ⁾


епіфітотіє

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗᵒᵗⁱʲᵉ⁾


епіфітотією

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗᵒᵗⁱʲᵉʲᵘ⁾


епіфітотії

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗᵒᵗⁱʲⁱ⁾


епіфітотію

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗᵒᵗⁱʲᵘ⁾


епіфітотіям

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗᵒᵗⁱʲᵃᵐ⁾


епіфітотіями

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗᵒᵗⁱʲᵃᵐʸ⁾


епіфітотіях

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗᵒᵗⁱʲᵃᵏʰ⁾


епіфіт

епіфі́т (singular nominative)
епіфі́ти (plural nominative)
епіфі́та (singular genitive)
епіфі́тів (plural genitive)
епіфі́ту (singular dative)
епіфі́тові (singular dative)
епіфі́там (plural dative)
епіфі́т (singular accusative)
епіфі́ти (plural accusative)
епіфі́том (singular instrumental)
епіфі́тами (plural instrumental)
на/в епіфі́ті (singular locative)
на/в епіфі́тах (plural locative)
епіфі́те (singular vocative)
епіфі́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


епіфітний

Adjectifdérivé de епіфіт (« épiphyte »), avec le suffixe -ний.

Cas
Singulier
Pluriel
епіфі́тний (masculine nominative)
епіфі́тна (feminine nominative)
епіфі́тне (neuter nominative)
епіфі́тні (nominative)
епіфі́тного (masculine genitive)
епіфі́тної (feminine genitive)
епіфі́тного (neuter genitive)
епіфі́тних (genitive)
епіфі́тному (masculine dative)
епіфі́тній (feminine dative)
епіфі́тному (neuter dative)
епіфі́тним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
епіфі́тну (feminine accusative)
епіфі́тне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
епіфі́тним (masculine instrumental)
епіфі́тною (feminine instrumental)
епіфі́тним (neuter instrumental)
епіфі́тними (instrumental)
епіфі́тному (masculine locative)
епіфі́тнім (masculine locative)
епіфі́тній (feminine locative)
епіфі́тному (neuter locative)
епіфі́тнім (neuter locative)
епіфі́тних (locative)


епіфітна

Nominatif féminin singulier de епіфі́тний.


епіфітне

Nominatif neutre singulier de епіфі́тний.

Accusatif neutre singulier de епіфі́тний.


епіфітним

Instrumental masculin singulier de епіфі́тний.

Instrumental neutre singulier de епіфі́тний.


епіфітними

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗⁿʸᵐʸ⁾


епіфітних

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗⁿʸᵏʰ⁾


епіфітній

Locatif féminin singulier de епіфі́тний.


епіфітнім

Locatif masculin singulier de епіфі́тний.


епіфітного

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗⁿᵒʰᵒ⁾

Génitif masculin singulier de епіфі́тний.


епіфітної

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗⁿᵒʲⁱ⁾

Génitif féminin singulier de епіфі́тний.


епіфітному

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗⁿᵒᵐᵘ⁾


епіфітною

⁽ᵉᵖⁱᶠⁱᵗⁿᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de епіфі́тний.


епіфітну

Accusatif féminin singulier de епіфі́тний.


епіфітотичний

Adjectifdérivé de епіфітотія (« épiphytie »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
епіфітоти́чний (masculine nominative)
епіфітоти́чна (feminine nominative)
епіфітоти́чне (neuter nominative)
епіфітоти́чні (nominative)
епіфітоти́чного (masculine genitive)
епіфітоти́чної (feminine genitive)
епіфітоти́чного (neuter genitive)
епіфітоти́чних (genitive)
епіфітоти́чному (masculine dative)
епіфітоти́чній (feminine dative)
епіфітоти́чному (neuter dative)
епіфітоти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
епіфітоти́чну (feminine accusative)
епіфітоти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
епіфітоти́чним (masculine instrumental)
епіфітоти́чною (feminine instrumental)
епіфітоти́чним (neuter instrumental)
епіфітоти́чними (instrumental)
епіфітоти́чному (masculine locative)
епіфітоти́чнім (masculine locative)
епіфітоти́чній (feminine locative)
епіфітоти́чному (neuter locative)
епіфітоти́чнім (neuter locative)
епіфітоти́чних (locative)


епіфітотична

Nominatif féminin singulier de епіфітоти́чний.


епіфітотичне

Nominatif neutre singulier de епіфітоти́чний.

Accusatif neutre singulier de епіфітоти́чний.


епіфітотичним

Instrumental neutre singulier de епіфітоти́чний.

Instrumental masculin singulier de епіфітоти́чний.


епіфітотичній

Datif féminin singulier de епіфітоти́чний.

Locatif féminin singulier de епіфітоти́чний.


епіфітотичнім

Locatif masculin singulier de епіфітоти́чний.

Locatif neutre singulier de епіфітоти́чний.


епіфітотичного

Génitif masculin singulier de епіфітоти́чний.

Génitif neutre singulier de епіфітоти́чний.


епіфітотичної

Génitif féminin singulier de епіфітоти́чний.


епіфітотичному

Datif masculin singulier de епіфітоти́чний.

Datif neutre singulier de епіфітоти́чний.


епіфітотичною

Instrumental féminin singulier de епіфітоти́чний.


епіфітотичну

Accusatif féminin singulier de епіфітоти́чний.


епіфітотично

Forme adverbiale de епіфітотичний (« épiphytique »).

Adverbedérivé de епіфітотія (« épiphytie »), avec le suffixe -ично.


-ично

Suffixe accentué correspondant au suffixe français -iquement.


енфітія

Du grec ancien ἐν, en (« dans ») et φυτόν, phyton (« végétal »).

енфі́тія (singular nominative)
енфі́тії (plural nominative)
енфі́тії (singular genitive)
енфі́тій (plural genitive)
енфі́тії (singular dative)
енфі́тіям (plural dative)
енфі́тію (singular accusative)
енфі́тії (plural accusative)
енфі́тією (singular instrumental)
енфі́тіями (plural instrumental)
на/в енфі́тії (singular locative)
на/в енфі́тіях (plural locative)
енфі́тіє (singular vocative)
енфі́тії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak


енфітією

⁽ᵉⁿᶠⁱᵗⁱʲᵉʲᵘ⁾


енфітіями

⁽ᵉⁿᶠⁱᵗⁱʲᵃᵐʸ⁾


енфітіях

⁽ᵉⁿᶠⁱᵗⁱʲᵃᵏʰ⁾


енфітичний

Adjectifdérivé de енфітія (« emphytie »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
енфіти́чний (masculine nominative)
енфіти́чна (feminine nominative)
енфіти́чне (neuter nominative)
енфіти́чні (nominative)
енфіти́чного (masculine genitive)
енфіти́чної (feminine genitive)
енфіти́чного (neuter genitive)
енфіти́чних (genitive)
енфіти́чному (masculine dative)
енфіти́чній (feminine dative)
енфіти́чному (neuter dative)
енфіти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
енфіти́чну (feminine accusative)
енфіти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
енфіти́чним (masculine instrumental)
енфіти́чною (feminine instrumental)
енфіти́чним (neuter instrumental)
енфіти́чними (instrumental)
енфіти́чному (masculine locative)
енфіти́чнім (masculine locative)
енфіти́чній (feminine locative)
енфіти́чному (neuter locative)
енфіти́чнім (neuter locative)
енфіти́чних (locative)


енфітична

Nominatif féminin singulier de енфіти́чний.


енфітичне

Nominatif neutre singulier de енфіти́чний.

Accusatif neutre singulier de енфіти́чний.


енфітичним

Instrumental masculin singulier de енфіти́чний.

Instrumental neutre singulier de енфіти́чний.


енфітичній

Locatif féminin singulier de енфіти́чний.


енфітичнім

Locatif masculin singulier de енфіти́чний.

Locatif neutre singulier de енфіти́чний.


енфітичного

Génitif masculin singulier de енфіти́чний.

Génitif neutre singulier de енфіти́чний.


енфітичної

Génitif féminin singulier de енфіти́чний.


енфітичному

Datif masculin singulier de енфіти́чний.


енфітичною

Instrumental féminin singulier de енфіти́чний.


енфітичну

Accusatif féminin singulier de енфіти́чний.


панфітія

Du grec ancien πᾶν, pán (« tout ») et de φυτόν, phyton (« végétal »).

панфі́тія (singular nominative)
панфі́тії (plural nominative)
панфі́тії (singular genitive)
панфі́тій (plural genitive)
панфі́тії (singular dative)
панфі́тіям (plural dative)
панфі́тію (singular accusative)
панфі́тії (plural accusative)
панфі́тією (singular instrumental)
панфі́тіями (plural instrumental)
на/в панфі́тії (singular locative)
на/в панфі́тіях (plural locative)
панфі́тіє (singular vocative)
панфі́тії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak


панфітією

⁽ᵖᵃⁿᶠⁱᵗⁱʲᵉʲᵘ⁾


панфітіям

⁽ᵖᵃⁿᶠⁱᵗⁱʲᵃᵐ⁾


панфітіями

⁽ᵖᵃⁿᶠⁱᵗⁱʲᵃᵐʸ⁾


панфітіях

⁽ᵖᵃⁿᶠⁱᵗⁱʲᵃᵏʰ⁾


панфітичний

Adjectifdérivé de панфітія (« pamphytie »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
панфіти́чний (masculine nominative)
панфіти́чна (feminine nominative)
панфіти́чне (neuter nominative)
панфіти́чні (nominative)
панфіти́чного (masculine genitive)
панфіти́чної (feminine genitive)
панфіти́чного (neuter genitive)
панфіти́чних (genitive)
панфіти́чному (masculine dative)
панфіти́чній (feminine dative)
панфіти́чному (neuter dative)
панфіти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
панфіти́чну (feminine accusative)
панфіти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
панфіти́чним (masculine instrumental)
панфіти́чною (feminine instrumental)
панфіти́чним (neuter instrumental)
панфіти́чними (instrumental)
панфіти́чному (masculine locative)
панфіти́чнім (masculine locative)
панфіти́чній (feminine locative)
панфіти́чному (neuter locative)
панфіти́чнім (neuter locative)
панфіти́чних (locative)


панфітична

Nominatif féminin singulier de панфіти́чний.


панфітичне

Nominatif neutre singulier de панфіти́чний.

Accusatif neutre singulier de панфіти́чний.


панфітичним

Instrumental masculin singulier de панфіти́чний.

Instrumental neutre singulier de панфіти́чний.


панфітичній

Datif féminin singulier de панфіти́чний.

Locatif féminin singulier de панфіти́чний.


панфітичнім

Locatif masculin singulier de панфіти́чний.

Locatif neutre singulier de панфіти́чний.


панфітичного

Génitif masculin singulier de панфіти́чний.

Génitif neutre singulier de панфіти́чний.


панфітичної

Génitif féminin singulier de панфіти́чний.


панфітичному

Datif masculin singulier de панфіти́чний.


панфітичною

Instrumental féminin singulier de панфіти́чний.


панфітичну

Accusatif féminin singulier de панфіти́чний.


-ол

Suffixe non accentué correspondant au suffixe français -ol.


епідемія

Du latin epidemia dérivé du grec ancien ἐπιδημία, epidêmía (« à la maison »).

епіде́мія (singular nominative)
епіде́мії (plural nominative)
епіде́мії (singular genitive)
епіде́мій (plural genitive)
епіде́мії (singular dative)
епіде́міям (plural dative)
епіде́мію (singular accusative)
епіде́мії (plural accusative)
епіде́мією (singular instrumental)
епіде́міями (plural instrumental)
на/в епіде́мії (singular locative)
на/в епіде́міях (plural locative)
епіде́міє (singular vocative)
епіде́мії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

Uk-епідемія.ogg


епідемією

⁽ᵉᵖⁱᵈᵉᵐⁱʲᵉʲᵘ⁾


епідеміям

⁽ᵉᵖⁱᵈᵉᵐⁱʲᵃᵐ⁾


епідеміями

⁽ᵉᵖⁱᵈᵉᵐⁱʲᵃᵐʸ⁾


епідеміях

⁽ᵉᵖⁱᵈᵉᵐⁱʲᵃᵏʰ⁾


епідемічний

Adjectifdérivé de епідемія (« épidémie »), avec le suffixe -ічний.

Cas
Singulier
Pluriel
епідемі́чний (masculine nominative)
епідемі́чна (feminine nominative)
епідемі́чне (neuter nominative)
епідемі́чні (nominative)
епідемі́чного (masculine genitive)
епідемі́чної (feminine genitive)
епідемі́чного (neuter genitive)
епідемі́чних (genitive)
епідемі́чному (masculine dative)
епідемі́чній (feminine dative)
епідемі́чному (neuter dative)
епідемі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
епідемі́чну (feminine accusative)
епідемі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
епідемі́чним (masculine instrumental)
епідемі́чною (feminine instrumental)
епідемі́чним (neuter instrumental)
епідемі́чними (instrumental)
епідемі́чному (masculine locative)
епідемі́чнім (masculine locative)
епідемі́чній (feminine locative)
епідемі́чному (neuter locative)
епідемі́чнім (neuter locative)
епідемі́чних (locative)


епідемічна

Nominatif féminin singulier de епідемі́чний.


епідемічне

Nominatif neutre singulier de епідемі́чний.

Accusatif neutre singulier de епідемі́чний.


епідемічним

Instrumental masculin singulier de епідемі́чний.

Instrumental neutre singulier de епідемі́чний.


епідемічній

Locatif féminin singulier de епідемі́чний.

Datif féminin singulier de епідемі́чний.


епідемічнім

Locatif masculin singulier de епідемі́чний.

Locatif neutre singulier de епідемі́чний.


епідемічного

Génitif masculin singulier de епідемі́чний.

Génitif neutre singulier de епідемі́чний.


епідемічної

Génitif féminin singulier de епідемі́чний.


епідемічному

Datif masculin singulier de епідемі́чний.


епідемічною

Instrumental féminin singulier de епідемі́чний.


епідемічну

Accusatif féminin singulier de епідемі́чний.


ендемія

Du grec ancien ἐνδημία, endêmía (« séjour »).

ендемі́я (singular nominative)
ендемі́ї (plural nominative)
ендемі́ї (singular genitive)
ендемі́й (plural genitive)
ендемі́ї (singular dative)
ендемі́ям (plural dative)
ендемі́ю (singular accusative)
ендемі́ї (plural accusative)
ендемі́єю (singular instrumental)
ендемі́ями (plural instrumental)
на/в ендемі́ї (singular locative)
на/в ендемі́ях (plural locative)
ендемі́є (singular vocative)
ендемі́ї (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak


ендемією

⁽ᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵉʲᵘ⁾


ендеміями

⁽ᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵐʸ⁾


ендеміях

⁽ᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵏʰ⁾


ендем

енде́м (singular nominative)
енде́ми (plural nominative)
енде́ма (singular genitive)
енде́мів (plural genitive)
енде́му (singular dative)
енде́мові (singular dative)
енде́мам (plural dative)
енде́м (singular accusative)
енде́ми (plural accusative)
енде́мом (singular instrumental)
енде́мами (plural instrumental)
на/в енде́мі (singular locative)
на/в енде́мах (plural locative)
енде́ме (singular vocative)
енде́ми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


ендемізм

Nomdérivé de ендемія (« endémie »), avec le suffixe -ізм.

ендемі́зм (singular nominative)
ендемі́зму (singular genitive)
ендемі́зму (singular dative)
ендемі́змові (singular dative)
ендемі́зм (singular accusative)
ендемі́змом (singular instrumental)
на/в ендемі́змі, (singular locative)
по ендемі́зму (singular locative)
ендемі́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


ендемізмові

⁽ᵉⁿᵈᵉᵐⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


ендемізмом

⁽ᵉⁿᵈᵉᵐⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


ендемік

Nomdérivé de ендемія (« endémie »), avec le suffixe -ік.

енде́мік (singular nominative)
енде́міки (plural nominative)
енде́міка (singular genitive)
енде́міків (plural genitive)
енде́міку (singular dative)
енде́мікові (singular dative)
енде́мікам (plural dative)
енде́мік (singular accusative)
енде́міки (plural accusative)
енде́міком (singular instrumental)
енде́міками (plural instrumental)
на/в енде́міку (singular locative)
на/в енде́міках (plural locative)
енде́міку (singular vocative)
енде́міки (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


ендемік

енде́мік (singular nominative)
енде́міки (plural nominative)
енде́міка (singular genitive)
енде́міків (plural genitive)
енде́міку (singular dative)
енде́мікові (singular dative)
енде́мікам (plural dative)
енде́міка (singular accusative)
енде́міків (plural accusative)
енде́міки (plural accusative)
енде́міком (singular instrumental)
енде́міками (plural instrumental)
на/в енде́мікові, (singular locative)
енде́міку (singular locative)
на/в енде́міках (plural locative)
енде́міку (singular vocative)
енде́міки (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


ендеміками

⁽ᵉⁿᵈᵉᵐⁱᵏᵃᵐʸ⁾


ендеміками

⁽ᵉⁿᵈᵉᵐⁱᵏᵃᵐʸ⁾


ендеміках

⁽ᵉⁿᵈᵉᵐⁱᵏᵃᵏʰ⁾


ендеміках

⁽ᵉⁿᵈᵉᵐⁱᵏᵃᵏʰ⁾


ендемікові

⁽ᵉⁿᵈᵉᵐⁱᵏᵒᵛⁱ⁾


ендемікові

⁽ᵉⁿᵈᵉᵐⁱᵏᵒᵛⁱ⁾


ендемічний

Adjectifdérivé de ендемія (« endémie »), avec le suffixe -ічний.

Cas
Singulier
Pluriel
ендемі́чний (masculine nominative)
ендемі́чна (feminine nominative)
ендемі́чне (neuter nominative)
ендемі́чні (nominative)
ендемі́чного (masculine genitive)
ендемі́чної (feminine genitive)
ендемі́чного (neuter genitive)
ендемі́чних (genitive)
ендемі́чному (masculine dative)
ендемі́чній (feminine dative)
ендемі́чному (neuter dative)
ендемі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ендемі́чну (feminine accusative)
ендемі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ендемі́чним (masculine instrumental)
ендемі́чною (feminine instrumental)
ендемі́чним (neuter instrumental)
ендемі́чними (instrumental)
ендемі́чному (masculine locative)
ендемі́чнім (masculine locative)
ендемі́чній (feminine locative)
ендемі́чному (neuter locative)
ендемі́чнім (neuter locative)
ендемі́чних (locative)


ендемічна

Nominatif féminin singulier de ендемі́чний.


ендемічне

Nominatif neutre singulier de ендемі́чний.

Accusatif neutre singulier de ендемі́чний.


ендемічним

Instrumental masculin singulier de ендемі́чний.

Instrumental neutre singulier de ендемі́чний.


ендемічній

Locatif féminin singulier de ендемі́чний.


ендемічнім

Locatif masculin singulier de ендемі́чний.

Locatif neutre singulier de ендемі́чний.


ендемічного

Génitif masculin singulier de ендемі́чний.

Génitif neutre singulier de ендемі́чний.


ендемічної

Génitif féminin singulier de ендемі́чний.


ендемічному

Datif masculin singulier de ендемі́чний.


ендемічною

Instrumental féminin singulier de ендемі́чний.


ендемічну

Accusatif féminin singulier de ендемі́чний.


ендемічність

Nomdérivé de ендемічний (« endémique »), avec le suffixe -ість.

ендемі́чність (singular nominative)
ендемі́чності (singular genitive)
ендемі́чності (singular dative)
ендемі́чність (singular accusative)
ендемі́чністю (singular instrumental)
на/в ендемі́чності (singular locative)
ендемі́чносте (singular vocative)
Nom de type 8a- selon Zaliznyak


ендемічністю

Instrumental singulier de ендемі́чність.


неоендемія

Nomdérivé de ендемія (« endémie »), avec le préfixe нео-.

неоендемі́я (singular nominative)
неоендемі́ї (plural nominative)
неоендемі́ї (singular genitive)
неоендемі́й (plural genitive)
неоендемі́ї (singular dative)
неоендемі́ям (plural dative)
неоендемі́ю (singular accusative)
неоендемі́ї (plural accusative)
неоендемі́єю (singular instrumental)
неоендемі́ями (plural instrumental)
на/у неоендемі́ї (singular locative)
на/у неоендемі́ях (plural locative)
неоендемі́є (singular vocative)
неоендемі́ї (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ⁿᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃ⁾


неоендеміє

⁽ⁿᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵉ⁾


неоендемією

⁽ⁿᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵉʲᵘ⁾


неоендемії

⁽ⁿᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲⁱ⁾


неоендемію

⁽ⁿᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵘ⁾


неоендеміям

⁽ⁿᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵐ⁾


неоендеміями

⁽ⁿᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵐʸ⁾


неоендеміях

⁽ⁿᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵏʰ⁾


палеоендемія

Nomdérivé de ендемія (« endémie »), avec le préfixe палео-.

палеоендемі́я (singular nominative)
палеоендемі́ї (plural nominative)
палеоендемі́ї (singular genitive)
палеоендемі́й (plural genitive)
палеоендемі́ї (singular dative)
палеоендемі́ям (plural dative)
палеоендемі́ю (singular accusative)
палеоендемі́ї (plural accusative)
палеоендемі́єю (singular instrumental)
палеоендемі́ями (plural instrumental)
на/в палеоендемі́ї (singular locative)
на/в палеоендемі́ях (plural locative)
палеоендемі́є (singular vocative)
палеоендемі́ї (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ᵖᵃˡᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃ⁾


палеоендеміє

⁽ᵖᵃˡᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵉ⁾


палеоендемією

⁽ᵖᵃˡᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de палеоендемі́я.


палеоендемії

⁽ᵖᵃˡᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲⁱ⁾


палеоендемію

⁽ᵖᵃˡᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵘ⁾


палеоендеміям

⁽ᵖᵃˡᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵐ⁾


палеоендеміями

⁽ᵖᵃˡᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵐʸ⁾


палеоендеміях

⁽ᵖᵃˡᵉᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵏʰ⁾


стеноендемія

Nomdérivé de ендемія (« endémie »), avec le préfixe стено-.

стеноендемі́я (singular nominative)
стеноендемі́ї (plural nominative)
стеноендемі́ї (singular genitive)
стеноендемі́й (plural genitive)
стеноендемі́ї (singular dative)
стеноендемі́ям (plural dative)
стеноендемі́ю (singular accusative)
стеноендемі́ї (plural accusative)
стеноендемі́єю (singular instrumental)
стеноендемі́ями (plural instrumental)
на/в стеноендемі́ї (singular locative)
на/в стеноендемі́ях (plural locative)
стеноендемі́є (singular vocative)
стеноендемі́ї (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ˢᵗᵉⁿᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃ⁾


стеноендеміє

⁽ˢᵗᵉⁿᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵉ⁾


стеноендемією

⁽ˢᵗᵉⁿᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵉʲᵘ⁾

Instrumental singulier de стеноендемі́я.


стеноендемії

⁽ˢᵗᵉⁿᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲⁱ⁾


стеноендемію

⁽ˢᵗᵉⁿᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵘ⁾


стеноендеміям

⁽ˢᵗᵉⁿᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵐ⁾


стеноендеміями

⁽ˢᵗᵉⁿᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵐʸ⁾


стеноендеміях

⁽ˢᵗᵉⁿᵒᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵏʰ⁾


стено-

Du grec ancien στενός, stenós (« étroit, resserré, court »).

Préfixe non accentué correspondant au préfixe français sténo-.


субендемія

Nomdérivé de ендемія (« endémie »), avec le préfixe суб-.

субендемі́я (singular nominative)
субендемі́ї (plural nominative)
субендемі́ї (singular genitive)
субендемі́й (plural genitive)
субендемі́ї (singular dative)
субендемі́ям (plural dative)
субендемі́ю (singular accusative)
субендемі́ї (plural accusative)
субендемі́єю (singular instrumental)
субендемі́ями (plural instrumental)
на/в субендемі́ї (singular locative)
на/в субендемі́ях (plural locative)
субендемі́є (singular vocative)
субендемі́ї (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ˢᵘᵇᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃ⁾


субендеміє

⁽ˢᵘᵇᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵉ⁾


субендемією

⁽ˢᵘᵇᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵉʲᵘ⁾


субендемії

⁽ˢᵘᵇᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲⁱ⁾


субендемію

⁽ˢᵘᵇᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵘ⁾


субендеміям

⁽ˢᵘᵇᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵐ⁾


субендеміями

⁽ˢᵘᵇᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵐʸ⁾


субендеміях

⁽ˢᵘᵇᵉⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵏʰ⁾


суб-

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-суб-.wav

Préfixe non accentué correspondant aux préfixes français sub- ou sous-.


пандемія

Du grec ancien πανδημία, pandêmía (« le peuple tout entier »), composé de πᾶν, pân (« tout ») et δῆμος, dễmos (« peuple »).

пандемі́я (singular nominative)
пандемі́ї (plural nominative)
пандемі́ї (singular genitive)
пандемі́й (plural genitive)
пандемі́ї (singular dative)
пандемі́ям (plural dative)
пандемі́ю (singular accusative)
пандемі́ї (plural accusative)
пандемі́єю (singular instrumental)
пандемі́ями (plural instrumental)
на/в пандемі́ї (singular locative)
на/в пандемі́ях (plural locative)
пандемі́є (singular vocative)
пандемі́ї (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-пандемія.wav


пандемією

⁽ᵖᵃⁿᵈᵉᵐⁱʲᵉʲᵘ⁾


пандеміям

⁽ᵖᵃⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵐ⁾


пандеміями

⁽ᵖᵃⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵐʸ⁾


пандеміях

⁽ᵖᵃⁿᵈᵉᵐⁱʲᵃᵏʰ⁾


пандемічний

Adjectifdérivé de пандемія (« pandémie »), avec le suffixe -ічний.

Cas
Singulier
Pluriel
пандемі́чний (masculine nominative)
пандемі́чна (feminine nominative)
пандемі́чне (neuter nominative)
пандемі́чні (nominative)
пандемі́чного (masculine genitive)
пандемі́чної (feminine genitive)
пандемі́чного (neuter genitive)
пандемі́чних (genitive)
пандемі́чному (masculine dative)
пандемі́чній (feminine dative)
пандемі́чному (neuter dative)
пандемі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
пандемі́чну (feminine accusative)
пандемі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
пандемі́чним (masculine instrumental)
пандемі́чною (feminine instrumental)
пандемі́чним (neuter instrumental)
пандемі́чними (instrumental)
пандемі́чному (masculine locative)
пандемі́чнім (masculine locative)
пандемі́чній (feminine locative)
пандемі́чному (neuter locative)
пандемі́чнім (neuter locative)
пандемі́чних (locative)


пандемічна

Nominatif féminin singulier de пандемі́чний.


пандемічне

Nominatif neutre singulier de пандемі́чний.

Accusatif neutre singulier de пандемі́чний.


пандемічним

Instrumental masculin singulier de пандемі́чний.

Instrumental neutre singulier de пандемі́чний.


пандемічній

Datif féminin singulier de пандемі́чний.

Locatif féminin singulier de пандемі́чний.


пандемічнім

Locatif masculin singulier de пандемі́чний.

Locatif neutre singulier de пандемі́чний.


пандемічного

Génitif masculin singulier de пандемі́чний.

Génitif neutre singulier de пандемі́чний.


пандемічної

Génitif féminin singulier de пандемі́чний.


пандемічному

Datif masculin singulier de пандемі́чний.


пандемічною

Instrumental féminin singulier de пандемі́чний.


пандемічну

Accusatif féminin singulier de пандемі́чний.


ветеринарна епідеміологія

Nomcomposé de ветеринарний (« vétérinaire ») et de епідеміологія (« épidémiologie »).

ветерина́рна епідеміоло́гія (singular nominative)
ветерина́рної епідеміоло́гії (singular genitive)
ветерина́рній епідеміоло́гії (singular dative)
ветерина́рну епідеміоло́гію (singular accusative)
ветерина́рною епідеміоло́гією (singular instrumental)
на/в ветерина́рній епідеміоло́гії (singular locative)
ветерина́рна епідеміоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

fr-ветеринарна_епідеміологія-uk-noun-nza5bd0X


ветеринарна епідеміологіє

Vocatif singulier de ветерина́рна епідеміоло́гія.

fr-ветеринарна_епідеміологіє-uk-noun-~0RkGMWr


ветеринарній епідеміології

Datif singulier de ветерина́рна епідеміоло́гія.

fr-ветеринарній_епідеміології-uk-noun-iUE6g8WU

Locatif singulier de ветерина́рна епідеміоло́гія.

fr-ветеринарній_епідеміології-uk-noun-BJsgx-6m


ветеринарної епідеміології

Génitif singulier de ветерина́рна епідеміоло́гія.

fr-ветеринарної_епідеміології-uk-noun-OXXlWUbl


ветеринарною епідеміологією

Instrumental singulier de ветерина́рна епідеміоло́гія.

fr-ветеринарною_епідеміологією-uk-noun-HPWLgWSh


ветеринарну епідеміологію

Accusatif singulier de ветерина́рна епідеміоло́гія.

fr-ветеринарну_епідеміологію-uk-noun-iw4N1S1t


ветеринарний

Adjectifdérivé de ветеринар (« vétérinaire »), avec le suffixe -ний.

Cas
Singulier
Pluriel
ветерина́рний (masculine nominative)
ветерина́рна (feminine nominative)
ветерина́рне (neuter nominative)
ветерина́рні (nominative)
ветерина́рного (masculine genitive)
ветерина́рної (feminine genitive)
ветерина́рного (neuter genitive)
ветерина́рних (genitive)
ветерина́рному (masculine dative)
ветерина́рній (feminine dative)
ветерина́рному (neuter dative)
ветерина́рним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ветерина́рну (feminine accusative)
ветерина́рне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ветерина́рним (masculine instrumental)
ветерина́рною (feminine instrumental)
ветерина́рним (neuter instrumental)
ветерина́рними (instrumental)
ветерина́рному (masculine locative)
ветерина́рнім (masculine locative)
ветерина́рній (feminine locative)
ветерина́рному (neuter locative)
ветерина́рнім (neuter locative)
ветерина́рних (locative)


ветеринарна

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁿᵃ⁾

Nominatif féminin singulier de ветерина́рний.


ветеринарне

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁿᵉ⁾

Nominatif neutre singulier de ветерина́рний.

Accusatif neutre singulier de ветерина́рний.


ветеринарним

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁿʸᵐ⁾

Instrumental masculin singulier de ветерина́рний.

Instrumental neutre singulier de ветерина́рний.


ветеринарними

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁿʸᵐʸ⁾


ветеринарних

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁿʸᵏʰ⁾


ветеринарні

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁿⁱ⁾


ветеринарній

Datif féminin singulier de ветерина́рний.

Locatif féminin singulier de ветерина́рний.


ветеринарнім

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁿⁱᵐ⁾

Locatif masculin singulier de ветерина́рний.

Locatif neutre singulier de ветерина́рний.


ветеринарного

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁿᵒʰᵒ⁾

Génitif masculin singulier de ветерина́рний.

Génitif neutre singulier de ветерина́рний.


ветеринарної

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁿᵒʲⁱ⁾

Génitif féminin singulier de ветерина́рний.


ветеринарному

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁿᵒᵐᵘ⁾

Datif masculin singulier de ветерина́рний.

Datif neutre singulier de ветерина́рний.


ветеринарною

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁿᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de ветерина́рний.


ветеринарну

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁿᵘ⁾

Accusatif féminin singulier de ветерина́рний.


ветеринарам

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳᵃᵐ⁾


ветеринарами

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳᵃᵐʸ⁾


ветеринарах

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳᵃᵏʰ⁾


ветеринаре

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳᵉ⁾


ветеринарі

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁱ⁾


ветеринарів

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳⁱᵛ⁾


ветеринарові

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳᵒᵛⁱ⁾


ветеринаром

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳᵒᵐ⁾


ветеринару

⁽ᵛᵉᵗᵉʳʸⁿᵃʳᵘ⁾


лікар ветеринарної медицини

Nomcomposé de лікар (« médecin »), ветеринарний (« vétérinaire ») et медицина (« médecine »).

лі́кар ветерина́рної медици́ни (singular nominative)
лікарі́ ветерина́рної медици́ни (plural nominative)
лі́каря ветерина́рної медици́ни (singular genitive)
лікарі́в ветерина́рної медици́ни (plural genitive)
лі́карю ветерина́рної медици́ни (singular dative)
лі́кареві ветерина́рної медици́ни (singular dative)
лікаря́м ветерина́рної медици́ни (plural dative)
лі́каря ветерина́рної медици́ни (singular accusative)
лікарі́в ветерина́рної медици́ни (plural accusative)
лі́карем ветерина́рної медици́ни (singular instrumental)
лікаря́ми ветерина́рної медици́ни (plural instrumental)
на/у лі́карі ветерина́рної медици́ни, (singular locative)
лі́кареві ветерина́рної медици́ни, (singular locative)
лі́карю ветерина́рної медици́ни (singular locative)
на/у лікаря́х ветерина́рної медици́ни (plural locative)
лі́карю ветерина́рної медици́ни (singular vocative)
лікарі́ ветерина́рної медици́ни (plural vocative)
Nom de type 2c selon Zaliznyak

fr-лікар_ветеринарної_медицини-uk-noun-iK03-6Mv


лікареві ветеринарної медицини

Datif singulier de лі́кар ветерина́рної медици́ни.

fr-лікареві_ветеринарної_медицини-uk-noun-argSsf1T

Locatif singulier de лі́кар ветерина́рної медици́ни.

fr-лікареві_ветеринарної_медицини-uk-noun-zPQk10hK


лікарем ветеринарної медицини

Instrumental singulier de лі́кар ветерина́рної медици́ни.

fr-лікарем_ветеринарної_медицини-uk-noun-Qx2Iph8F


лікарі ветеринарної медицини

fr-лікарі_ветеринарної_медицини-uk-noun-zPQk10hK

Nominatif pluriel de лі́кар ветерина́рної медици́ни.

fr-лікарі_ветеринарної_медицини-uk-noun-ynEsyJ7K

Vocatif pluriel de лі́кар ветерина́рної медици́ни.

fr-лікарі_ветеринарної_медицини-uk-noun-An~Yrszk


лікарів ветеринарної медицини

Génitif pluriel de лі́кар ветерина́рної медици́ни.

fr-лікарів_ветеринарної_медицини-uk-noun-dHB~ATl9

Accusatif pluriel de лі́кар ветерина́рної медици́ни.

fr-лікарів_ветеринарної_медицини-uk-noun-Fn9AN9CU


лікарю ветеринарної медицини

fr-лікарю_ветеринарної_медицини-uk-noun-argSsf1T

fr-лікарю_ветеринарної_медицини-uk-noun-zPQk10hK

Vocatif singulier de лі́кар ветерина́рної медици́ни.

fr-лікарю_ветеринарної_медицини-uk-noun-7cSTaRhE


лікаря ветеринарної медицини

Génitif singulier de лі́кар ветерина́рної медици́ни.

fr-лікаря_ветеринарної_медицини-uk-noun-HX3CIl0d

Accusatif singulier de лі́кар ветерина́рної медици́ни.

fr-лікаря_ветеринарної_медицини-uk-noun-6p-h0Osp


лікарям ветеринарної медицини

Datif pluriel de лі́кар ветерина́рної медици́ни.

fr-лікарям_ветеринарної_медицини-uk-noun-NwFCifu9


лікарями ветеринарної медицини

Instrumental pluriel de лі́кар ветерина́рної медици́ни.

fr-лікарями_ветеринарної_медицини-uk-noun-mS~3hFuY


лікарях ветеринарної медицини

Locatif pluriel de лі́кар ветерина́рної медици́ни.

fr-лікарях_ветеринарної_медицини-uk-noun-nFpkG7ux