епіморфізм

Nomdérivé de морфізм, avec le préfixe епі-.

епіморфі́зм (singular nominative)
епіморфі́зми (plural nominative)
епіморфі́зму (singular genitive)
епіморфі́змів (plural genitive)
епіморфі́зму (singular dative)
епіморфі́змові (singular dative)
епіморфі́змам (plural dative)
епіморфі́зм (singular accusative)
епіморфі́зми (plural accusative)
епіморфі́змом (singular instrumental)
епіморфі́змами (plural instrumental)
на/в епіморфі́змі (singular locative)
на/в епіморфі́змах (plural locative)
епіморфі́зме (singular vocative)
епіморфі́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


епі-

Préfixe parfois accentué correspondant au préfixe français épi-.


ідіоморфізм

Nomdérivé de морфізм, avec le préfixe ідіо-.

ідіоморфі́зм (singular nominative)
ідіоморфі́зми (plural nominative)
ідіоморфі́зму (singular genitive)
ідіоморфі́змів (plural genitive)
ідіоморфі́зму (singular dative)
ідіоморфі́змові (singular dative)
ідіоморфі́змам (plural dative)
ідіоморфі́зм (singular accusative)
ідіоморфі́зми (plural accusative)
ідіоморфі́змом (singular instrumental)
ідіоморфі́змами (plural instrumental)
на/в ідіоморфі́змі (singular locative)
на/в ідіоморфі́змах (plural locative)
ідіоморфі́зме (singular vocative)
ідіоморфі́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


ідіо-

Du grec ancien ἴδιος, idios (« propre, particulier »).

Préfixe non accentué correspondant au préfixe français idio-.


ізоморфізм

Nomdérivé de морфізм, avec le préfixe ізо-.

ізоморфі́зм (singular nominative)
ізоморфі́зми (plural nominative)
ізоморфі́зму (singular genitive)
ізоморфі́змів (plural genitive)
ізоморфі́зму (singular dative)
ізоморфі́змові (singular dative)
ізоморфі́змам (plural dative)
ізоморфі́зм (singular accusative)
ізоморфі́зми (plural accusative)
ізоморфі́змом (singular instrumental)
ізоморфі́змами (plural instrumental)
на/в ізоморфі́змі (singular locative)
на/в ізоморфі́змах (plural locative)
ізоморфі́зме (singular vocative)
ізоморфі́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


ізо-

Préfixe non accentué correspondant au préfixe français iso-.


метаморфізм

Nomdérivé de морфізм, avec le préfixe мета-.

метаморфі́зм (singular nominative)
метаморфі́зми (plural nominative)
метаморфі́зму (singular genitive)
метаморфі́змів (plural genitive)
метаморфі́зму (singular dative)
метаморфі́змові (singular dative)
метаморфі́змам (plural dative)
метаморфі́зм (singular accusative)
метаморфі́зми (plural accusative)
метаморфі́змом (singular instrumental)
метаморфі́змами (plural instrumental)
на/у метаморфі́змі (singular locative)
на/у метаморфі́змах (plural locative)
метаморфі́зме (singular vocative)
метаморфі́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


білим

Instrumental masculin singulier de бі́лий.

Instrumental neutre singulier de бі́лий.


білою

Instrumental féminin singulier de бі́лий.


чорним

Instrumental masculin singulier de чо́рний.

Instrumental neutre singulier de чо́рний.


чорною

Instrumental féminin singulier de чо́рний.


метилтіометаном

Instrumental singulier de метилтіомета́н.


мономорфізм

Nomdérivé de морфізм, avec le préfixe моно-.

мономорфі́зм (singular nominative)
мономорфі́зми (plural nominative)
мономорфі́зму (singular genitive)
мономорфі́змів (plural genitive)
мономорфі́зму (singular dative)
мономорфі́змові (singular dative)
мономорфі́змам (plural dative)
мономорфі́зм (singular accusative)
мономорфі́зми (plural accusative)
мономорфі́змом (singular instrumental)
мономорфі́змами (plural instrumental)
на/у мономорфі́змі (singular locative)
на/у мономорфі́змах (plural locative)
мономорфі́зме (singular vocative)
мономорфі́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


моно-

Du grec ancien μόνος, mónos (« seul, unique »).

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-моно-.wav

Préfixe rarement accentué correspondant au préfixe français mono-.


поліморфізм

Nomdérivé de морфізм, avec le préfixe полі-.

поліморфі́зм (singular nominative)
поліморфі́зми (plural nominative)
поліморфі́зму (singular genitive)
поліморфі́змів (plural genitive)
поліморфі́зму (singular dative)
поліморфі́змові (singular dative)
поліморфі́змам (plural dative)
поліморфі́зм (singular accusative)
поліморфі́зми (plural accusative)
поліморфі́змом (singular instrumental)
поліморфі́змами (plural instrumental)
на/у поліморфі́змі (singular locative)
на/у поліморфі́змах (plural locative)
поліморфі́зме (singular vocative)
поліморфі́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


полі-

Du grec ancien πολύς, polús (« beaucoup »).

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-полі-.wav

Préfixe non accentué correspondant au préfixe français poly-.


псевдоморфізм

Nomdérivé de морфізм, avec le préfixe псевдо-.

псевдоморфі́зм (singular nominative)
псевдоморфі́зми (plural nominative)
псевдоморфі́зму (singular genitive)
псевдоморфі́змів (plural genitive)
псевдоморфі́зму (singular dative)
псевдоморфі́змові (singular dative)
псевдоморфі́змам (plural dative)
псевдоморфі́зм (singular accusative)
псевдоморфі́зми (plural accusative)
псевдоморфі́змом (singular instrumental)
псевдоморфі́змами (plural instrumental)
на/у псевдоморфі́змі (singular locative)
на/у псевдоморфі́змах (plural locative)
псевдоморфі́зме (singular vocative)
псевдоморфі́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-псевдоморфізм.wav


псевдоморфізмом

Instrumental singulier de псевдоморфі́зм.


псевдо-

Du grec ancien ψευδής, pseudês (« faux, erroné »).

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-псевдо-.wav

Préfixe non accentué correspondant au préfixe français pseudo-.


криптоморфізм

Nomdérivé de морфізм, avec le préfixe крипто-.

криптоморфі́зм (singular nominative)
криптоморфі́зми (plural nominative)
криптоморфі́зму (singular genitive)
криптоморфі́змів (plural genitive)
криптоморфі́зму (singular dative)
криптоморфі́змові (singular dative)
криптоморфі́змам (plural dative)
криптоморфі́зм (singular accusative)
криптоморфі́зми (plural accusative)
криптоморфі́змом (singular instrumental)
криптоморфі́змами (plural instrumental)
на/у криптоморфі́змі (singular locative)
на/у криптоморфі́змах (plural locative)
криптоморфі́зме (singular vocative)
криптоморфі́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


криптоморфізмом

Instrumental singulier de криптоморфі́зм.


крипто-

Du grec ancien κρυπτός, kruptós (« couvert, caché »).

Préfixe non accentué correspondant au préfixe français crypto-.


біоморфізм

Nomdérivé de морфізм, avec le préfixe біо-.

біоморфі́зм (singular nominative)
біоморфі́зми (plural nominative)
біоморфі́зму (singular genitive)
біоморфі́змів (plural genitive)
біоморфі́зму (singular dative)
біоморфі́змові (singular dative)
біоморфі́змам (plural dative)
біоморфі́зм (singular accusative)
біоморфі́зми (plural accusative)
біоморфі́змом (singular instrumental)
біоморфі́змами (plural instrumental)
на/у біоморфі́змі (singular locative)
на/у біоморфі́змах (plural locative)
біоморфі́зме (singular vocative)
біоморфі́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


біо-

Préfixe non accentué correspondant au préfixe français bio-.


султанат

султана́т (singular nominative)
султана́ти (plural nominative)
султана́ту (singular genitive)
султана́тів (plural genitive)
султана́ту (singular dative)
султана́тові (singular dative)
султана́там (plural dative)
султана́т (singular accusative)
султана́ти (plural accusative)
султана́том (singular instrumental)
султана́тами (plural instrumental)
на/у султана́ті (singular locative)
на/у султана́тах (plural locative)
султана́те (singular vocative)
султана́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


султанство

Nomdérivé de султан, avec le suffixe -ство.

султа́нство (singular nominative)
султа́нства (singular genitive)
султа́нству (singular dative)
султа́нство (singular accusative)
султа́нством (singular instrumental)
на/у султа́нстві (singular locative)
султа́нство (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


султан

султа́н (singular nominative)
султа́ни (plural nominative)
султа́на (singular genitive)
султа́нів (plural genitive)
султа́ну (singular dative)
султа́нові (singular dative)
султа́нам (plural dative)
султа́на (singular accusative)
султа́нів (plural accusative)
султа́ном (singular instrumental)
султа́нами (plural instrumental)
на/в султа́ні, (singular locative)
султа́нові (singular locative)
на/в султа́нах (plural locative)
султа́не (singular vocative)
султа́ни (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
султана (feminine)
султанівна (feminine)


султан

султа́н (singular nominative)
султа́ни (plural nominative)
султа́на (singular genitive)
султа́нів (plural genitive)
султа́ну (singular dative)
султа́нові (singular dative)
султа́нам (plural dative)
султа́н (singular accusative)
султа́ни (plural accusative)
султа́ном (singular instrumental)
султа́нами (plural instrumental)
на/у султа́ні (singular locative)
на/у султа́нах (plural locative)
султа́не (singular vocative)
султа́ни (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Plumes qu’on met sur les chapeaux ou dans les crinières des chevaux.


султана

султа́на (singular nominative)
султа́ни (plural nominative)
султа́ни (singular genitive)
султа́н (plural genitive)
султа́ні (singular dative)
султа́нам (plural dative)
султа́ну (singular accusative)
султа́н (plural accusative)
султа́ною (singular instrumental)
султа́нами (plural instrumental)
на/у султа́ні (singular locative)
на/у султа́нах (plural locative)
султа́но (singular vocative)
султа́ни (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


султана

Génitif singulier de султа́н (sens 1 et 2).

Accusatif singulier de султа́н (sens 1).


султанами

Instrumental pluriel de султа́н (sens 1 et 2).


султанах

Locatif pluriel de султа́н (sens 1 et 2).


султане

Vocatif singulier de султа́н (sens 1 et 2).


султани

Nominatif pluriel de султа́н (sens 1 et 2).

Vocatif pluriel de султа́н (sens 1 et 2).


султані

Locatif singulier de султа́н (sens 1 et 2).


султанів

Adjectifdérivé de султан, avec le suffixe -ів.

Cas
Singulier
Pluriel
султа́нів (masculine nominative)
султа́нова (feminine nominative)
султа́нове (neuter nominative)
султа́нові (nominative)
султа́нового (masculine genitive)
султа́нової (feminine genitive)
султа́нового (neuter genitive)
султа́нових (genitive)
султа́новому (masculine dative)
султа́новій (feminine dative)
султа́новому (neuter dative)
султа́новим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
султа́нову (feminine accusative)
султа́нове (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
султа́новим (masculine instrumental)
султа́новою (feminine instrumental)
султа́новим (neuter instrumental)
султа́новими (instrumental)
султа́новому (masculine locative)
султа́новім (masculine locative)
султа́новій (feminine locative)
султа́новому (neuter locative)
султа́новім (neuter locative)
султа́нових (locative)


султанів

Génitif pluriel de султа́н (sens 1 et 2).


султанові

Datif singulier de султа́н (sens 1 et 2).


султаном

Instrumental singulier de султа́н (sens 1 et 2).


султанівна

султані́вна (singular nominative)
султані́вни (plural nominative)
султані́вни (singular genitive)
султані́вен (plural genitive)
султані́вні (singular dative)
султані́внам (plural dative)
султані́вну (singular accusative)
султані́вен (plural accusative)
султані́вною (singular instrumental)
султані́внами (plural instrumental)
на/у султані́вні (singular locative)
на/у султані́внах (plural locative)
султані́вно (singular vocative)
султані́вни (plural vocative)
Nom de type 1*a selon Zaliznyak


султанчик

Diminutif de султан (« sens 2 : épillet »).

султа́нчик (singular nominative)
султа́нчики (plural nominative)
султа́нчика (singular genitive)
султа́нчиків (plural genitive)
султа́нчику (singular dative)
султа́нчикові (singular dative)
султа́нчикам (plural dative)
султа́нчик (singular accusative)
султа́нчики (plural accusative)
султа́нчиком (singular instrumental)
султа́нчиками (plural instrumental)
на/у султа́нчику (singular locative)
на/у султа́нчиках (plural locative)
султа́нчику (singular vocative)
султа́нчики (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


султанша

Nomdérivé de султан, avec le suffixe -ша.

султа́нша (singular nominative)
султа́нші (plural nominative)
султа́нші (singular genitive)
султа́нш (plural genitive)
султа́нші (singular dative)
султа́ншам (plural dative)
султа́ншу (singular accusative)
султа́нш (plural accusative)
султа́ншею (singular instrumental)
султа́ншами (plural instrumental)
на/у султа́нші (singular locative)
на/у султа́ншах (plural locative)
султа́нше (singular vocative)
султа́нші (plural vocative)
Nom de type 4a selon Zaliznyak

Uk-султанша.ogg


султанич

Nomdérivé de султан, avec le suffixe -ич.

султа́нич (singular nominative)
султа́ничі (plural nominative)
султа́нича (singular genitive)
султа́ничів (plural genitive)
султа́ничу (singular dative)
султа́ничеві (singular dative)
султа́ничам (plural dative)
султа́нича (singular accusative)
султа́ничів (plural accusative)
султа́ничем (singular instrumental)
султа́ничами (plural instrumental)
на/у султа́ничі, (singular locative)
султа́ничеві, (singular locative)
султа́ничу (singular locative)
на/у султа́ничах (plural locative)
султа́ничу (singular vocative)
султа́ничі (plural vocative)
Nom de type 4a selon Zaliznyak
султанівна (feminine)


султанова

Nominatif féminin singulier de султа́нів.


султанове

Nominatif neutre singulier de султа́нів.

Accusatif neutre singulier de султа́нів.


султановим

Instrumental masculin singulier de султа́нів.

Instrumental neutre singulier de султа́нів.


султановім

Locatif masculin singulier de султа́нів.


султанового

Génitif masculin singulier de султа́нів.


султановою

Instrumental féminin singulier de султа́нів.


султанову

Accusatif féminin singulier de султа́нів.


султанський

Adjectifdérivé de султан, avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
султа́нський (masculine nominative)
султа́нська (feminine nominative)
султа́нське (neuter nominative)
султа́нські (nominative)
султа́нського (masculine genitive)
султа́нської (feminine genitive)
султа́нського (neuter genitive)
султа́нських (genitive)
султа́нському (masculine dative)
султа́нській (feminine dative)
султа́нському (neuter dative)
султа́нським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
султа́нську (feminine accusative)
султа́нське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
султа́нським (masculine instrumental)
султа́нською (feminine instrumental)
султа́нським (neuter instrumental)
султа́нськими (instrumental)
султа́нському (masculine locative)
султа́нськім (masculine locative)
султа́нській (feminine locative)
султа́нському (neuter locative)
султа́нськім (neuter locative)
султа́нських (locative)


султанська

Nominatif féminin singulier de султа́нський.


султанське

Nominatif neutre singulier de султа́нський.

Accusatif neutre singulier de султа́нський.


султанським

Instrumental masculin singulier de султа́нський.

Instrumental neutre singulier de султа́нський.


султанській

Datif féminin singulier de султа́нський.

Locatif féminin singulier de султа́нський.


султанськім

Locatif masculin singulier de султа́нський.

Locatif neutre singulier de султа́нський.


султанського

Génitif masculin singulier de султа́нський.

Génitif neutre singulier de султа́нський.


султанської

Génitif féminin singulier de султа́нський.


султанському

Datif masculin singulier de султа́нський.


султанською

Instrumental féminin singulier de султа́нський.


султанську

Accusatif féminin singulier de султа́нський.


китиця

ки́тиця (singular nominative)
ки́тиці (plural nominative)
ки́тиці (singular genitive)
ки́тиць (plural genitive)
ки́тиці (singular dative)
ки́тицям (plural dative)
ки́тицю (singular accusative)
ки́тиці (plural accusative)
ки́тицею (singular instrumental)
ки́тицями (plural instrumental)
на/у ки́тиці (singular locative)
на/у ки́тицях (plural locative)
ки́тице (singular vocative)
ки́тиці (plural vocative)
Nom de type 5a selon Zaliznyak

Toupillon (touffe de poils au bout de la queue des vaches, lions, etc.).


когут

ко́гу́т (singular nominative)
ко́гути́ (plural nominative)
ко́гута́ (singular genitive)
ко́гуті́в (plural genitive)
ко́гуту́ (singular dative)
ко́гуто́ві (singular dative)
ко́гута́м (plural dative)
ко́гута́ (singular accusative)
ко́гуті́в (plural accusative)
ко́гуто́м (singular instrumental)
ко́гута́ми (plural instrumental)
на/у ко́гуті́, (singular locative)
ко́гуто́ві (singular locative)
на/у ко́гута́х (plural locative)
ко́гу́те (singular vocative)
ко́гути́ (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


когут

ко́гу́т (singular nominative)
ко́гути́ (plural nominative)
ко́гута́ (singular genitive)
ко́гуті́в (plural genitive)
ко́гуту́ (singular dative)
ко́гуто́ві (singular dative)
ко́гута́м (plural dative)
ко́гута́ (singular accusative)
ко́гуті́в (plural accusative)
ко́гути́ (plural accusative)
ко́гуто́м (singular instrumental)
ко́гута́ми (plural instrumental)
на/у ко́гуті́, (singular locative)
ко́гуто́ві (singular locative)
на/у ко́гута́х (plural locative)
ко́гу́те (singular vocative)
ко́гути́ (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


когут

ко́гу́т (singular nominative)
ко́гути́ (plural nominative)
ко́гута́ (singular genitive)
ко́гуті́в (plural genitive)
ко́гуту́ (singular dative)
ко́гуто́ві (singular dative)
ко́гута́м (plural dative)
ко́гу́т (singular accusative)
ко́гути́ (plural accusative)
ко́гуто́м (singular instrumental)
ко́гута́ми (plural instrumental)
на/у ко́гуті́, (singular locative)
ко́гуто́ві (singular locative)
на/у ко́гута́х (plural locative)
ко́гу́те (singular vocative)
ко́гути́ (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
кугут

Bouquet de plumes de coq sur un chapeau.


когута

Génitif singulier de ко́гу́т (sens 1, 2 et 3).

Accusatif singulier de ко́гу́т (sens 1 et 2).


когутам

Datif pluriel de ко́гу́т (sens 1, 2 et 3).


когутами

Instrumental pluriel de ко́гу́т (sens 1, 2 et 3).


когуте

Vocatif singulier de ко́гу́т (sens 1, 2 et 3).


когути

Nominatif pluriel de ко́гу́т (sens 1, 2 et 3).

Accusatif pluriel de ко́гу́т (sens 2 et 3).

Vocatif pluriel de ко́гу́т (sens 1, 2 et 3).


когуті

Locatif singulier de ко́гу́т (sens 1, 2 et 3).


когутів

Génitif pluriel de ко́гу́т (sens 1, 2 et 3).

Accusatif pluriel de ко́гу́т (sens 1 et 2).


когутові

Datif singulier de ко́гу́т (sens 1, 2 et 3).


когутах

Locatif pluriel de ко́гу́т (sens 1, 2 et 3).


когутом

Instrumental singulier de ко́гу́т (sens 1, 2 et 3).


півень

пі́вень (singular nominative)
пі́вні (plural nominative)
пі́вня (singular genitive)
пі́внів (plural genitive)
пі́вню (singular dative)
пі́вневі (singular dative)
пі́вням (plural dative)
пі́вня (singular accusative)
пі́внів (plural accusative)
пі́вні (plural accusative)
пі́внем (singular instrumental)
пі́внями (plural instrumental)
на/у пі́вні, (singular locative)
пі́вневі, (singular locative)
пі́вню (singular locative)
на/у пі́внях (plural locative)
пі́вню (singular vocative)
пі́вні (plural vocative)
Nom de type 2*a selon Zaliznyak
курка


східна

Nominatif féminin singulier de схі́дний.


східним

Instrumental masculin singulier de схі́дний.

Instrumental neutre singulier de схі́дний.


східною

Instrumental féminin singulier de схі́дний.


східну

Accusatif féminin singulier de схі́дний.


2,4,6-тринітрофеноле

Vocatif singulier de 2,4,6-тринітрофено́л.


2,4,6-тринітрофенолі

Locatif singulier de 2,4,6-тринітрофено́л.

fr-2,4,6-тринітрофенолі-uk-noun-k5Z1SDcV


2,4,6-тринітрофенолові

Datif singulier de 2,4,6-тринітрофено́л.

fr-2,4,6-тринітрофенолові-uk-noun-5tihrky-


2,4,6-тринітрофенолом

Instrumental singulier de 2,4,6-тринітрофено́л.

fr-2,4,6-тринітрофенолом-uk-noun-Aq4FcA1w


2,4,6-тринітрофенолу

Génitif singulier de 2,4,6-тринітрофено́л.

fr-2,4,6-тринітрофенолу-uk-noun-1aW5ditX

fr-2,4,6-тринітрофенолу-uk-noun-5tihrky-

fr-2,4,6-тринітрофенолу-uk-noun-k5Z1SDcV


порося

Du vieux slave прасѧ, prasę (« porcelet »).

порося́ (singular nominative)
порося́та (plural nominative)
порося́ти (singular genitive)
порося́т (plural genitive)
порося́ті (singular dative)
порося́там (plural dative)
порося́ (singular accusative)
порося́т (plural accusative)
порося́та (plural accusative)
порося́м (singular instrumental)
порося́тами (plural instrumental)
порося́ті (singular locative)
порося́тах (plural locative)
порося́ (singular vocative)
порося́та (plural vocative)
Nom de type 8°a selon Zaliznyak


поросятко

порося́тко (singular nominative)
порося́тка (plural nominative)
порося́тка (singular genitive)
порося́ток (plural genitive)
порося́тку (singular dative)
порося́ткові (singular dative)
порося́ткам (plural dative)
порося́тка (singular accusative)
порося́ток (plural accusative)
порося́тка (plural accusative)
порося́тком (singular instrumental)
порося́тками (plural instrumental)
на/у порося́ткові, (singular locative)
порося́тку (singular locative)
на/у порося́тках (plural locative)
порося́тку (singular vocative)
порося́тка (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak


фавни

Accusatif pluriel de фавн (sens 2 uniquement).


кабанець

кабане́ць (singular nominative)
кабанці́ (plural nominative)
кабанця́ (singular genitive)
кабанці́в (plural genitive)
кабанцю́ (singular dative)
кабанце́ві (singular dative)
кабанця́м (plural dative)
кабанця́ (singular accusative)
кабанці́в (plural accusative)
кабанці́ (plural accusative)
кабанце́м (singular instrumental)
кабанця́ми (plural instrumental)
на/у кабанці́, (singular locative)
кабанце́ві, (singular locative)
кабанцю́ (singular locative)
на/у кабанця́х (plural locative)
кабанцю́ (singular vocative)
кабанці́ (plural vocative)
Nom de type 5*b selon Zaliznyak


кабанці

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-кабанці.wav


кабанча

Nomdérivé de кабан, avec le suffixe -ча.

кабанча́ (singular nominative)
кабанча́та (plural nominative)
кабанча́ти (singular genitive)
кабанча́т (plural genitive)
кабанча́ті (singular dative)
кабанча́там (plural dative)
кабанча́ (singular accusative)
кабанча́т (plural accusative)
кабанча́та (plural accusative)
кабанча́м (singular instrumental)
кабанча́тами (plural instrumental)
кабанча́ті (singular locative)
кабанча́тах (plural locative)
кабанча́ (singular vocative)
кабанча́та (plural vocative)
Nom de type 8°a selon Zaliznyak


кабанчик

Motdérivé de кабан, kaban (« sanglier »), avec le suffixe -чик, -čik.

каба́нчик (singular nominative)
каба́нчики (plural nominative)
каба́нчика (singular genitive)
каба́нчиків (plural genitive)
каба́нчику (singular dative)
каба́нчикові (singular dative)
каба́нчикам (plural dative)
каба́нчика (singular accusative)
каба́нчиків (plural accusative)
каба́нчики (plural accusative)
каба́нчиком (singular instrumental)
каба́нчиками (plural instrumental)
на/у каба́нчикові, (singular locative)
каба́нчику (singular locative)
на/у каба́нчиках (plural locative)
каба́нчику (singular vocative)
каба́нчики (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


-чик

Suffixe servant à construire des diminutifs affectueux d’un être vivant.


кабанюга

кабаню́га (singular nominative)
кабаню́ги (plural nominative)
кабаню́ги (singular genitive)
кабаню́г (plural genitive)
кабаню́зі (singular dative)
кабаню́гам (plural dative)
кабаню́гу (singular accusative)
кабаню́г (plural accusative)
кабаню́ги (plural accusative)
кабаню́гою (singular instrumental)
кабаню́гами (plural instrumental)
на/у кабаню́зі (singular locative)
на/у кабаню́гах (plural locative)
кабаню́го (singular vocative)
кабаню́ги (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


кабанище

кабани́ще (singular nominative)
кабани́ща (plural nominative)
кабани́ща (singular genitive)
кабани́щ (plural genitive)
кабани́щу (singular dative)
кабани́щеві (singular dative)
кабани́щам (plural dative)
кабани́ща (singular accusative)
кабани́щ (plural accusative)
кабани́ща (plural accusative)
кабани́щем (singular instrumental)
кабани́щами (plural instrumental)
на/у кабани́щі, (singular locative)
кабани́щу (singular locative)
на/у кабани́щах (plural locative)
кабани́ще (singular vocative)
кабани́ща (plural vocative)
Nom de type 4a selon Zaliznyak


дик

ди́ки (plural nominative)
ди́ка (singular genitive)
ди́ків (plural genitive)
ди́ку (singular dative)
ди́кові (singular dative)
ди́кам (plural dative)
ди́ка (singular accusative)
ди́ків (plural accusative)
ди́ки (plural accusative)
ди́ком (singular instrumental)
ди́ками (plural instrumental)
на/у ди́кі, (singular locative)
ди́кові (singular locative)
на/у ди́ках (plural locative)
ди́ку (singular vocative)
ди́ки (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


диким

Instrumental masculin singulier de ди́кий.

Instrumental neutre singulier de ди́кий.


дикою

Instrumental féminin singulier de ди́кий.


вовкуватий

De вовк (« loup »), en raison de son regard sombre et du mode de vie des vieux loups solitaires.

Cas
Singulier
Pluriel
вовкува́тий (masculine nominative)
вовкува́та (feminine nominative)
вовкува́те (neuter nominative)
вовкува́ті (nominative)
вовкува́того (masculine genitive)
вовкува́тої (feminine genitive)
вовкува́того (neuter genitive)
вовкува́тих (genitive)
вовкува́тому (masculine dative)
вовкува́тій (feminine dative)
вовкува́тому (neuter dative)
вовкува́тим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
вовкува́ту (feminine accusative)
вовкува́те (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
вовкува́тим (masculine instrumental)
вовкува́тою (feminine instrumental)
вовкува́тим (neuter instrumental)
вовкува́тими (instrumental)
вовкува́тому (masculine locative)
вовкува́тім (masculine locative)
вовкува́тій (feminine locative)
вовкува́тому (neuter locative)
вовкува́тім (neuter locative)
вовкува́тих (locative)

Sombre (en parlant des yeux ou du regard).


вовкувата

Nominatif féminin singulier de вовкува́тий.


вовкувате

Accusatif neutre singulier de вовкува́тий.

Nominatif neutre singulier de вовкува́тий.


вовкуватим

Instrumental masculin singulier de вовкува́тий.

Instrumental neutre singulier de вовкува́тий.


вовкуватій

Locatif féminin singulier de вовкува́тий.


вовкуватім

Locatif masculin singulier de вовкува́тий.

Locatif neutre singulier de вовкува́тий.


вовкуватого

Génitif masculin singulier de вовкува́тий.

Génitif neutre singulier de вовкува́тий.


вовкуватої

Génitif féminin singulier de вовкува́тий.


вовкуватому

Datif masculin singulier de вовкува́тий.


вовкуватою

Instrumental féminin singulier de вовкува́тий.


вовкувату

Accusatif féminin singulier de вовкува́тий.


відлюдкуватий

Littéralement : qui vit loin des personnes.

Cas
Singulier
Pluriel
відлю́дкуватий (masculine nominative)
відлю́дкувата (feminine nominative)
відлю́дкувате (neuter nominative)
відлю́дкуваті (nominative)
відлю́дкуватого (masculine genitive)
відлю́дкуватої (feminine genitive)
відлю́дкуватого (neuter genitive)
відлю́дкуватих (genitive)
відлю́дкуватому (masculine dative)
відлю́дкуватій (feminine dative)
відлю́дкуватому (neuter dative)
відлю́дкуватим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
відлю́дкувату (feminine accusative)
відлю́дкувате (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
відлю́дкуватим (masculine instrumental)
відлю́дкуватою (feminine instrumental)
відлю́дкуватим (neuter instrumental)
відлю́дкуватими (instrumental)
відлю́дкуватому (masculine locative)
відлю́дкуватім (masculine locative)
відлю́дкуватій (feminine locative)
відлю́дкуватому (neuter locative)
відлю́дкуватім (neuter locative)
відлю́дкуватих (locative)
відлюдькуватий


відлюдкувата

Nominatif féminin singulier de відлю́дкуватий.


відлюдкувате

Nominatif neutre singulier de відлю́дкуватий.

Accusatif neutre singulier de відлю́дкуватий.


відлюдкуватим

Instrumental masculin singulier de відлю́дкуватий.

Instrumental neutre singulier de відлю́дкуватий.


відлюдкуватій

Datif féminin singulier de відлю́дкуватий.

Locatif féminin singulier de відлю́дкуватий.


відлюдкуватім

Locatif masculin singulier de відлю́дкуватий.

Locatif neutre singulier de відлю́дкуватий.


відлюдкуватого

Génitif masculin singulier de відлю́дкуватий.

Génitif neutre singulier de відлю́дкуватий.


відлюдкуватої

Génitif féminin singulier de відлю́дкуватий.


відлюдкуватому

Datif masculin singulier de відлю́дкуватий.

Datif neutre singulier de відлю́дкуватий.


відлюдкуватою

Instrumental féminin singulier de відлю́дкуватий.


відлюдкувату

Accusatif féminin singulier de відлю́дкуватий.


відлюдькуватий

Cas
Singulier
Pluriel
відлю́дькуватий (masculine nominative)
відлю́дькувата (feminine nominative)
відлю́дькувате (neuter nominative)
відлю́дькуваті (nominative)
відлю́дькуватого (masculine genitive)
відлю́дькуватої (feminine genitive)
відлю́дькуватого (neuter genitive)
відлю́дькуватих (genitive)
відлю́дькуватому (masculine dative)
відлю́дькуватій (feminine dative)
відлю́дькуватому (neuter dative)
відлю́дькуватим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
відлю́дькувату (feminine accusative)
відлю́дькувате (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
відлю́дькуватим (masculine instrumental)
відлю́дькуватою (feminine instrumental)
відлю́дькуватим (neuter instrumental)
відлю́дькуватими (instrumental)
відлю́дькуватому (masculine locative)
відлю́дькуватім (masculine locative)
відлю́дькуватій (feminine locative)
відлю́дькуватому (neuter locative)
відлю́дькуватім (neuter locative)
відлю́дькуватих (locative)
відлюдкуватий


відлюдькувата

Nominatif féminin singulier de відлю́дькуватий.


відлюдькувате

Nominatif neutre singulier de відлю́дькуватий.

Accusatif neutre singulier de відлю́дькуватий.


відлюдькуватим

Instrumental masculin singulier de відлю́дькуватий.

Instrumental neutre singulier de відлю́дькуватий.

Datif pluriel de відлю́дькуватий.


відлюдькуватими

Instrumental pluriel de відлю́дькуватий.


відлюдькуватих

Génitif pluriel de відлю́дькуватий.


відлюдькуватій

Datif féminin singulier de відлю́дькуватий.

Locatif féminin singulier de відлю́дькуватий.


відлюдькуватім

Locatif masculin singulier de відлю́дькуватий.

Locatif neutre singulier de відлю́дькуватий.


відлюдькуватого

Génitif masculin singulier de відлю́дькуватий.

Génitif neutre singulier de відлю́дькуватий.


відлюдькуватої

Génitif féminin singulier de відлю́дькуватий.


відлюдькуватому

Datif masculin singulier de відлю́дькуватий.

Datif neutre singulier de відлю́дькуватий.


відлюдькуватою

Instrumental féminin singulier de відлю́дькуватий.


відлюдькувату

Accusatif féminin singulier de відлю́дькуватий.


відлюдний

Adjectifdérivé de люд, avec le préfixe від- et le suffixe -ний.

Cas
Singulier
Pluriel
відлю́дний (masculine nominative)
відлю́дна (feminine nominative)
відлю́дне (neuter nominative)
відлю́дні (nominative)
відлю́дного (masculine genitive)
відлю́дної (feminine genitive)
відлю́дного (neuter genitive)
відлю́дних (genitive)
відлю́дному (masculine dative)
відлю́дній (feminine dative)
відлю́дному (neuter dative)
відлю́дним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
відлю́дну (feminine accusative)
відлю́дне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
відлю́дним (masculine instrumental)
відлю́дною (feminine instrumental)
відлю́дним (neuter instrumental)
відлю́дними (instrumental)
відлю́дному (masculine locative)
відлю́днім (masculine locative)
відлю́дній (feminine locative)
відлю́дному (neuter locative)
відлю́днім (neuter locative)
відлю́дних (locative)

Retiré, ermite (en parlant d'une personne qui a renoncé à la société).


відлюдна

Nominatif féminin singulier de відлю́дний.


відлюдне

Nominatif neutre singulier de відлю́дний.

Accusatif neutre singulier de відлю́дний.


відлюдним

Instrumental masculin singulier de відлю́дний.

Instrumental neutre singulier de відлю́дний.


відлюдній

Locatif féminin singulier de відлю́дний.


відлюднім

Locatif masculin singulier de відлю́дний.


відлюдного

Génitif masculin singulier de відлю́дний.


відлюдної

Génitif féminin singulier de відлю́дний.


відлюдною

Instrumental féminin singulier de відлю́дний.


відлюдну

Accusatif féminin singulier de відлю́дний.


нелюдимий

Adjectifcomposé de не-, люд, -им- et -ий.

Cas
Singulier
Pluriel
нелюди́мий (masculine nominative)
нелюди́ма (feminine nominative)
нелюди́ме (neuter nominative)
нелюди́мі (nominative)
нелюди́мого (masculine genitive)
нелюди́мої (feminine genitive)
нелюди́мого (neuter genitive)
нелюди́мих (genitive)
нелюди́мому (masculine dative)
нелюди́мій (feminine dative)
нелюди́мому (neuter dative)
нелюди́мим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
нелюди́му (feminine accusative)
нелюди́ме (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
нелюди́мим (masculine instrumental)
нелюди́мою (feminine instrumental)
нелюди́мим (neuter instrumental)
нелюди́мими (instrumental)
нелюди́мому (masculine locative)
нелюди́мім (masculine locative)
нелюди́мій (feminine locative)
нелюди́мому (neuter locative)
нелюди́мім (neuter locative)
нелюди́мих (locative)

Solitaire (en parlant d'une personne qui fuit le relation avec les gens).

Désert (en parlant d’un lieu où personne ne vit).


нелюдима

Nominatif féminin singulier de нелюди́мий.


нелюдиме

Nominatif neutre singulier de нелюди́мий.

Accusatif neutre singulier de нелюди́мий.


нелюдимим

Instrumental masculin singulier de нелюди́мий.

Instrumental neutre singulier de нелюди́мий.


нелюдимій

Locatif féminin singulier de нелюди́мий.


нелюдимім

Locatif masculin singulier de нелюди́мий.


нелюдимого

Génitif masculin singulier de нелюди́мий.


нелюдимої

Génitif féminin singulier de нелюди́мий.


нелюдимою

Instrumental féminin singulier de нелюди́мий.


нелюдиму

Accusatif féminin singulier de нелюди́мий.


глухий

Cas
Singulier
Pluriel
глухи́й (masculine nominative)
глуха́ (feminine nominative)
глухе́ (neuter nominative)
глухі́ (nominative)
глухо́го (masculine genitive)
глухо́ї (feminine genitive)
глухо́го (neuter genitive)
глухи́х (genitive)
глухо́му (masculine dative)
глухі́й (feminine dative)
глухо́му (neuter dative)
глухи́м (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
глуху́ (feminine accusative)
глухе́ (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
глухи́м (masculine instrumental)
глухо́ю (feminine instrumental)
глухи́м (neuter instrumental)
глухи́ми (instrumental)
глухо́му (masculine locative)
глухі́м (masculine locative)
глухі́й (feminine locative)
глухо́му (neuter locative)
глухі́м (neuter locative)
глухи́х (locative)

Sourd (en parlant d'une personne qui n’entend pas).

[до чого, на що] Sourd, malentendant (adjectif substantivé).

Celui qui ne veut pas entendre l’opinion des autres, insensible, sans compassion.

Envahi, infranchissable, touffu (en parlant d'une forêt ou d'un jardin).

Isolé (en parlant d'un endroit loin de tout bruit, sans humains).

Bien boutonné (en parlant d'un vêtement).

Profond, tardif (en parlant d'une saison ou de la nuit).


глухим

Instrumental masculin singulier de глухи́й.

Instrumental neutre singulier de глухи́й.


глухою

Instrumental féminin singulier de глухи́й.


здичавілий

Participe présent actif du verbe imperfectif здичавіти (« se déchaîner, devenir sauvage »).

Cas
Singulier
Pluriel
здича́вілий (masculine nominative)
здича́віла (feminine nominative)
здича́віле (neuter nominative)
здича́вілі (nominative)
здича́вілого (masculine genitive)
здича́вілої (feminine genitive)
здича́вілого (neuter genitive)
здича́вілих (genitive)
здича́вілому (masculine dative)
здича́вілій (feminine dative)
здича́вілому (neuter dative)
здича́вілим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
здича́вілу (feminine accusative)
здича́віле (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
здича́вілим (masculine instrumental)
здича́вілою (feminine instrumental)
здича́вілим (neuter instrumental)
здича́вілими (instrumental)
здича́вілому (masculine locative)
здича́вілім (masculine locative)
здича́вілій (feminine locative)
здича́вілому (neuter locative)
здича́вілім (neuter locative)
здича́вілих (locative)

здичілий

participe présent actif du verbe perfectif

Sauvage (dans le sens d’être redevenu à l’état sauvage).

Abandonné, empli de mauvaises herbes (en parlant d'un jardin ou d'un champ).


здичавіла

Nominatif féminin singulier de здича́вілий.


здичавіле

Nominatif neutre singulier de здича́вілий.

Accusatif neutre singulier de здича́вілий.


здичавілим

Instrumental masculin singulier de здича́вілий.

Instrumental neutre singulier de здича́вілий.


здичавілій

Locatif féminin singulier de здича́вілий.


здичавілім

Locatif masculin singulier de здича́вілий.

Locatif neutre singulier de здича́вілий.


здичавілого

Génitif masculin singulier de здича́вілий.

Génitif neutre singulier de здича́вілий.


здичавілої

Génitif féminin singulier de здича́вілий.


здичавілому

Datif masculin singulier de здича́вілий.


здичавілою

Instrumental féminin singulier de здича́вілий.


здичавілу

Accusatif féminin singulier de здича́вілий.


здичілий

Participe présent actif du verbe perfectif здичіти (« se déchaîner, devenir sauvage »).

Cas
Singulier
Pluriel
здичі́лий (masculine nominative)
здичі́ла (feminine nominative)
здичі́ле (neuter nominative)
здичі́лі (nominative)
здичі́лого (masculine genitive)
здичі́лої (feminine genitive)
здичі́лого (neuter genitive)
здичі́лих (genitive)
здичі́лому (masculine dative)
здичі́лій (feminine dative)
здичі́лому (neuter dative)
здичі́лим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
здичі́лу (feminine accusative)
здичі́ле (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
здичі́лим (masculine instrumental)
здичі́лою (feminine instrumental)
здичі́лим (neuter instrumental)
здичі́лими (instrumental)
здичі́лому (masculine locative)
здичі́лім (masculine locative)
здичі́лій (feminine locative)
здичі́лому (neuter locative)
здичі́лім (neuter locative)
здичі́лих (locative)

Sauvage (dans le sens d’être redevenu sauvage) → voir здичавілий.


здичіла

Nominatif féminin singulier de здичі́лий.


здичіле

Nominatif neutre singulier de здичі́лий.

Accusatif neutre singulier de здичі́лий.


здичілим

Instrumental masculin singulier de здичі́лий.

Instrumental neutre singulier de здичі́лий.


здичілім

Locatif masculin singulier de здичі́лий.


здичілого

Génitif masculin singulier de здичі́лий.


здичілою

Instrumental féminin singulier de здичі́лий.


здичілу

Accusatif féminin singulier de здичі́лий.


незайманий

Adjectifdérivé de займаний, avec le préfixe не-.

Cas
Singulier
Pluriel
неза́йманий (masculine nominative)
неза́ймана (feminine nominative)
неза́ймане (neuter nominative)
неза́ймані (nominative)
неза́йманого (masculine genitive)
неза́йманої (feminine genitive)
неза́йманого (neuter genitive)
неза́йманих (genitive)
неза́йманому (masculine dative)
неза́йманій (feminine dative)
неза́йманому (neuter dative)
неза́йманим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
неза́йману (feminine accusative)
неза́ймане (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
неза́йманим (masculine instrumental)
неза́йманою (feminine instrumental)
неза́йманим (neuter instrumental)
неза́йманими (instrumental)
неза́йманому (masculine locative)
неза́йманім (masculine locative)
неза́йманій (feminine locative)
неза́йманому (neuter locative)
неза́йманім (neuter locative)
неза́йманих (locative)

Sauvage (non touché par la main de l’homme).

Intact (en parlant de la neige ou du sable sur lesquels personne n’a marché).

Qui n’a rien perdu de son charme ou de sa beauté.

Chaste, vierge (qui n’a jamais eu de rapport sexuel - s’emploie en général pour une femme, très rarement pour un homme).

Honnête, sain, pur (qui n’a pas d'intentions malhonnêtes).

(utilisé comme substantif au féminin) Jeune fille chaste ou vierge.


незаймана

Nominatif féminin singulier de неза́йманий.


незаймане

Nominatif neutre singulier de неза́йманий.

Accusatif neutre singulier de неза́йманий.


незайманим

Instrumental masculin singulier de неза́йманий.

Instrumental neutre singulier de неза́йманий.


незайманій

Locatif féminin singulier de неза́йманий.


незайманім

Locatif masculin singulier de неза́йманий.

Locatif neutre singulier de неза́йманий.


незайманого

Génitif masculin singulier de неза́йманий.

Génitif neutre singulier de неза́йманий.


незайманої

Génitif féminin singulier de неза́йманий.


незайманому

Datif masculin singulier de неза́йманий.


незайманою

Instrumental féminin singulier de неза́йманий.


незайману

Accusatif féminin singulier de неза́йманий.


займаний

Participe passé passif du verbe займати (« occuper (une certaine place) »).

Cas
Singulier
Pluriel
за́йманий (masculine nominative)
за́ймана (feminine nominative)
за́ймане (neuter nominative)
за́ймані (nominative)
за́йманого (masculine genitive)
за́йманої (feminine genitive)
за́йманого (neuter genitive)
за́йманих (genitive)
за́йманому (masculine dative)
за́йманій (feminine dative)
за́йманому (neuter dative)
за́йманим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
за́йману (feminine accusative)
за́ймане (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
за́йманим (masculine instrumental)
за́йманою (feminine instrumental)
за́йманим (neuter instrumental)
за́йманими (instrumental)
за́йманому (masculine locative)
за́йманім (masculine locative)
за́йманій (feminine locative)
за́йманому (neuter locative)
за́йманім (neuter locative)
за́йманих (locative)


займана

Nominatif féminin singulier de за́йманий.


займане

Nominatif neutre singulier de за́йманий.

Accusatif neutre singulier de за́йманий.


займаним

Instrumental masculin singulier de за́йманий.

Instrumental neutre singulier de за́йманий.


займанім

Locatif masculin singulier de за́йманий.


займаного

Génitif masculin singulier de за́йманий.


займаною

Instrumental féminin singulier de за́йманий.


займану

Accusatif féminin singulier de за́йманий.


неприручений

Adjectifdérivé de приручений (« apprivoisé »), avec le préfixe не-.

Cas
Singulier
Pluriel
неприру́чений (masculine nominative)
неприру́чена (feminine nominative)
неприру́чене (neuter nominative)
неприру́чені (nominative)
неприру́ченого (masculine genitive)
неприру́ченої (feminine genitive)
неприру́ченого (neuter genitive)
неприру́чених (genitive)
неприру́ченому (masculine dative)
неприру́ченій (feminine dative)
неприру́ченому (neuter dative)
неприру́ченим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
неприру́чену (feminine accusative)
неприру́чене (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
неприру́ченим (masculine instrumental)
неприру́ченою (feminine instrumental)
неприру́ченим (neuter instrumental)
неприру́ченими (instrumental)
неприру́ченому (masculine locative)
неприру́ченім (masculine locative)
неприру́ченій (feminine locative)
неприру́ченому (neuter locative)
неприру́ченім (neuter locative)
неприру́чених (locative)

Qui n’a pas encore été apprivoisé, sauvage.


неприручена

Nominatif féminin singulier de неприру́чений.


неприручене

Nominatif neutre singulier de неприру́чений.

Accusatif neutre singulier de неприру́чений.


неприрученим

Instrumental masculin singulier de неприру́чений.

Instrumental neutre singulier de неприру́чений.


неприрученій

Datif féminin singulier de неприру́чений.

Locatif féminin singulier de неприру́чений.


неприрученім

Locatif masculin singulier de неприру́чений.

Locatif neutre singulier de неприру́чений.


неприрученого

Génitif neutre singulier de неприру́чений.

Génitif masculin singulier de неприру́чений.


неприрученої

Génitif féminin singulier de неприру́чений.


неприрученому

Datif masculin singulier de неприру́чений.

Datif neutre singulier de неприру́чений.


неприрученою

Instrumental féminin singulier de неприру́чений.


неприручену

Accusatif féminin singulier de неприру́чений.


приручений

Participe passé passif du verbe приручити (« apprivoiser »).

Cas
Singulier
Pluriel
приру́чений (masculine nominative)
приру́чена (feminine nominative)
приру́чене (neuter nominative)
приру́чені (nominative)
приру́ченого (masculine genitive)
приру́ченої (feminine genitive)
приру́ченого (neuter genitive)
приру́чених (genitive)
приру́ченому (masculine dative)
приру́ченій (feminine dative)
приру́ченому (neuter dative)
приру́ченим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
приру́чену (feminine accusative)
приру́чене (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
приру́ченим (masculine instrumental)
приру́ченою (feminine instrumental)
приру́ченим (neuter instrumental)
приру́ченими (instrumental)
приру́ченому (masculine locative)
приру́ченім (masculine locative)
приру́ченій (feminine locative)
приру́ченому (neuter locative)
приру́ченім (neuter locative)
приру́чених (locative)


приручена

Nominatif féminin singulier de приру́чений.


приручене

Nominatif neutre singulier de приру́чений.

Accusatif neutre singulier de приру́чений.


прирученим

Instrumental masculin singulier de приру́чений.

Instrumental neutre singulier de приру́чений.


прирученій

Locatif féminin singulier de приру́чений.


прирученім

Locatif masculin singulier de приру́чений.

Locatif neutre singulier de приру́чений.


прирученого

Génitif masculin singulier de приру́чений.

Génitif neutre singulier de приру́чений.


прирученої

Génitif féminin singulier de приру́чений.


прирученому

Datif masculin singulier de приру́чений.


прирученою

Instrumental féminin singulier de приру́чений.


приручену

Accusatif féminin singulier de приру́чений.


дикорослий

Cas
Singulier
Pluriel
дикоро́слий (masculine nominative)
дикоро́сла (feminine nominative)
дикоро́сле (neuter nominative)
дикоро́слі (nominative)
дикоро́слого (masculine genitive)
дикоро́слої (feminine genitive)
дикоро́слого (neuter genitive)
дикоро́слих (genitive)
дикоро́слому (masculine dative)
дикоро́слій (feminine dative)
дикоро́слому (neuter dative)
дикоро́слим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
дикоро́слу (feminine accusative)
дикоро́сле (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
дикоро́слим (masculine instrumental)
дикоро́слою (feminine instrumental)
дикоро́слим (neuter instrumental)
дикоро́слими (instrumental)
дикоро́слому (masculine locative)
дикоро́слім (masculine locative)
дикоро́слій (feminine locative)
дикоро́слому (neuter locative)
дикоро́слім (neuter locative)
дикоро́слих (locative)

Sauvage, qui croît naturellement sans action humaine, en parlant des plantes.


дикоросла

Nominatif féminin singulier de дикоро́слий.


дикоросле

Nominatif neutre singulier de дикоро́слий.

Accusatif neutre singulier de дикоро́слий.


дикорослим

Instrumental masculin singulier de дикоро́слий.

Instrumental neutre singulier de дикоро́слий.


дикорослій

Locatif féminin singulier de дикоро́слий.


дикорослім

Locatif masculin singulier de дикоро́слий.

Locatif neutre singulier de дикоро́слий.


дикорослого

Génitif masculin singulier de дикоро́слий.

Génitif neutre singulier de дикоро́слий.


дикорослої

Génitif féminin singulier de дикоро́слий.


дикорослому

Datif masculin singulier de дикоро́слий.


дикорослою

Instrumental féminin singulier de дикоро́слий.


дикорослу

Accusatif féminin singulier de дикоро́слий.


рослий

Cas
Singulier
Pluriel
ро́слий (masculine nominative)
ро́сла (feminine nominative)
ро́сле (neuter nominative)
ро́слі (nominative)
ро́слого (masculine genitive)
ро́слої (feminine genitive)
ро́слого (neuter genitive)
ро́слих (genitive)
ро́слому (masculine dative)
ро́слій (feminine dative)
ро́слому (neuter dative)
ро́слим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ро́слу (feminine accusative)
ро́сле (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ро́слим (masculine instrumental)
ро́слою (feminine instrumental)
ро́слим (neuter instrumental)
ро́слими (instrumental)
ро́слому (masculine locative)
ро́слім (masculine locative)
ро́слій (feminine locative)
ро́слому (neuter locative)
ро́слім (neuter locative)
ро́слих (locative)

Grand, de grande taille (en parlant d’un homme).

Qui atteint une taille immense (en parlant d'une plante).


рослим

Instrumental masculin singulier de ро́слий.

Instrumental neutre singulier de ро́слий.


рослою

Instrumental féminin singulier de ро́слий.


дикоростучий

Cas
Singulier
Pluriel
дикоросту́чий (masculine nominative)
дикоросту́ча (feminine nominative)
дикоросту́че (neuter nominative)
дикоросту́чі (nominative)
дикоросту́чого (masculine genitive)
дикоросту́чої (feminine genitive)
дикоросту́чого (neuter genitive)
дикоросту́чих (genitive)
дикоросту́чому (masculine dative)
дикоросту́чій (feminine dative)
дикоросту́чому (neuter dative)
дикоросту́чим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
дикоросту́чу (feminine accusative)
дикоросту́че (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
дикоросту́чим (masculine instrumental)
дикоросту́чою (feminine instrumental)
дикоросту́чим (neuter instrumental)
дикоросту́чими (instrumental)
дикоросту́чому (masculine locative)
дикоросту́чім (masculine locative)
дикоросту́чій (feminine locative)
дикоросту́чому (neuter locative)
дикоросту́чім (neuter locative)
дикоросту́чих (locative)

Sauvage, qui croît naturellement sans action humaine, en parlant des plantes.


дикоростуча

Nominatif féminin singulier de дикоросту́чий.


дикоростуче

Nominatif neutre singulier de дикоросту́чий.

Accusatif neutre singulier de дикоросту́чий.


дикоростучим

Instrumental masculin singulier de дикоросту́чий.

Instrumental neutre singulier de дикоросту́чий.


дикоростучій

Datif féminin singulier de дикоросту́чий.

Locatif féminin singulier de дикоросту́чий.


дикоростучім

Locatif masculin singulier de дикоросту́чий.

Locatif neutre singulier de дикоросту́чий.


дикоростучого

Génitif masculin singulier de дикоросту́чий.

Génitif neutre singulier de дикоросту́чий.


дикоростучої

Génitif féminin singulier de дикоросту́чий.


дикоростучому

Datif neutre singulier de дикоросту́чий.

Datif masculin singulier de дикоросту́чий.


дикоростучою

Instrumental féminin singulier de дикоросту́чий.


дикоростучу

Accusatif féminin singulier de дикоросту́чий.


некультивований

Adjectifdérivé de культивований, avec le préfixe не-.

Cas
Singulier
Pluriel
некультиво́ваний (masculine nominative)
некультиво́вана (feminine nominative)
некультиво́ване (neuter nominative)
некультиво́вані (nominative)
некультиво́ваного (masculine genitive)
некультиво́ваної (feminine genitive)
некультиво́ваного (neuter genitive)
некультиво́ваних (genitive)
некультиво́ваному (masculine dative)
некультиво́ваній (feminine dative)
некультиво́ваному (neuter dative)
некультиво́ваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
некультиво́вану (feminine accusative)
некультиво́ване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
некультиво́ваним (masculine instrumental)
некультиво́ваною (feminine instrumental)
некультиво́ваним (neuter instrumental)
некультиво́ваними (instrumental)
некультиво́ваному (masculine locative)
некультиво́ванім (masculine locative)
некультиво́ваній (feminine locative)
некультиво́ваному (neuter locative)
некультиво́ванім (neuter locative)
некультиво́ваних (locative)

Qui n’est pas cultivé (en parlant de plantes).

Sauvage, qui n’a pas été élevé (en parlant d’animaux).


некультивована

Nominatif féminin singulier de некультиво́ваний.


некультивоване

Nominatif neutre singulier de некультиво́ваний.

Accusatif neutre singulier de некультиво́ваний.


некультивованим

Instrumental masculin singulier de некультиво́ваний.

Instrumental neutre singulier de некультиво́ваний.

Datif pluriel de некультиво́ваний.


некультивованими

Instrumental pluriel de некультиво́ваний.


некультивованих

Génitif pluriel de некультиво́ваний.


некультивованій

Datif féminin singulier de некультиво́ваний.

Locatif féminin singulier de некультиво́ваний.


некультивованім

Locatif masculin singulier de некультиво́ваний.

Locatif neutre singulier de некультиво́ваний.


некультивованого

Génitif masculin singulier de некультиво́ваний.

Génitif neutre singulier de некультиво́ваний.


некультивованої

Génitif féminin singulier de некультиво́ваний.


некультивованому

Datif masculin singulier de некультиво́ваний.

Datif neutre singulier de некультиво́ваний.


некультивованою

Instrumental féminin singulier de некультиво́ваний.


некультивовану

Accusatif féminin singulier de некультиво́ваний.


культивований

Participe passé passif du verbe культивувати (« cultiver »).

Cas
Singulier
Pluriel
культиво́ваний (masculine nominative)
культиво́вана (feminine nominative)
культиво́ване (neuter nominative)
культиво́вані (nominative)
культиво́ваного (masculine genitive)
культиво́ваної (feminine genitive)
культиво́ваного (neuter genitive)
культиво́ваних (genitive)
культиво́ваному (masculine dative)
культиво́ваній (feminine dative)
культиво́ваному (neuter dative)
культиво́ваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
культиво́вану (feminine accusative)
культиво́ване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
культиво́ваним (masculine instrumental)
культиво́ваною (feminine instrumental)
культиво́ваним (neuter instrumental)
культиво́ваними (instrumental)
культиво́ваному (masculine locative)
культиво́ванім (masculine locative)
культиво́ваній (feminine locative)
культиво́ваному (neuter locative)
культиво́ванім (neuter locative)
культиво́ваних (locative)


культивована

Nominatif féminin singulier de культиво́ваний.


культивоване

Nominatif neutre singulier de культиво́ваний.

Accusatif neutre singulier de культиво́ваний.


культивованим

Instrumental masculin singulier de культиво́ваний.

Instrumental neutre singulier de культиво́ваний.


культивованій

Datif féminin singulier de культиво́ваний.

Locatif féminin singulier de культиво́ваний.


культивованім

Locatif masculin singulier de культиво́ваний.

Locatif neutre singulier de культиво́ваний.


культивованого

Génitif masculin singulier de культиво́ваний.

Génitif neutre singulier de культиво́ваний.


культивованої

Génitif féminin singulier de культиво́ваний.


культивованому

Datif masculin singulier de культиво́ваний.

Datif neutre singulier de культиво́ваний.


культивованою

Instrumental féminin singulier de культиво́ваний.


культивовану

Accusatif féminin singulier de культиво́ваний.


культивувати

культивува́ти kulʹtyvuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a

(transitif et intransitif) Grandir (en parlant d’animaux).

(transitif et intransitif) Cultiver, faire des cultures.

Cultiver, développer (une qualité, un savoir…).


культивую

Première personne du singulier du présent de культивува́ти


культивуєш

Deuxième personne du singulier du présent de культивува́ти


культивує

Troisième personne du singulier du présent de культивува́ти


культивуємо

Première personne du pluriel du présent de культивува́ти


культивуєте

Deuxième personne du pluriel du présent de культивува́ти


культивують

Troisième personne du pluriel du présent de культивува́ти


культивуватиму

Première personne du singulier du futur de культивува́ти


культивуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de культивува́ти


культивуватиме

Troisième personne du singulier du futur de культивува́ти


культивуватимемо

Première personne du pluriel du futur de культивува́ти


культивуватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de культивува́ти


культивуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de культивува́ти


культивував

Passé masculin singulier de культивува́ти


культивувала

Passé féminin singulier de культивува́ти


культивували

Passé pluriel de культивува́ти


культивуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de культивува́ти


культивуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de культивува́ти


культивуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de культивува́ти


культивуючи

Gérondif présent de культивува́ти


культивувавши

Gérondif passé de культивува́ти


навіжений

Dérivé du verbe impersonnel навідити (« visiter ») avec changement de sens : celui qui a été visité [par un esprit] = celui qui est devenu fou.

Cas
Singulier
Pluriel
навіже́ний (masculine nominative)
навіже́на (feminine nominative)
навіже́не (neuter nominative)
навіже́ні (nominative)
навіже́ного (masculine genitive)
навіже́ної (feminine genitive)
навіже́ного (neuter genitive)
навіже́них (genitive)
навіже́ному (masculine dative)
навіже́ній (feminine dative)
навіже́ному (neuter dative)
навіже́ним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
навіже́ну (feminine accusative)
навіже́не (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
навіже́ним (masculine instrumental)
навіже́ною (feminine instrumental)
навіже́ним (neuter instrumental)
навіже́ними (instrumental)
навіже́ному (masculine locative)
навіже́нім (masculine locative)
навіже́ній (feminine locative)
навіже́ному (neuter locative)
навіже́нім (neuter locative)
навіже́них (locative)

Ce mot peut aussi être utilisé comme substantif.

Obsédé (personne atteinte de troubles obsessionnels).


навіжена

Nominatif féminin singulier de навіже́ний.


навіжене

Nominatif neutre singulier de навіже́ний.

Accusatif neutre singulier de навіже́ний.


навіженим

Instrumental masculin singulier de навіже́ний.

Instrumental neutre singulier de навіже́ний.


навіженій

Locatif féminin singulier de навіже́ний.


навіженім

Locatif masculin singulier de навіже́ний.


навіженого

Génitif masculin singulier de навіже́ний.


навіженої

Génitif féminin singulier de навіже́ний.


навіженою

Instrumental féminin singulier de навіже́ний.


навіжену

Accusatif féminin singulier de навіже́ний.


навідити

Verbedérivé de відити, avec le préfixe на-.

наві́дити navidyty \Prononciation ?\ imperfectif intransitif de type 1a

(impersonnel) (+ datif) Visiter quelqu'un, rendre visite à quelqu'un.

Чи навідило твою маму? : Est-ce que tu as rendu visite à ta mère ? (litt. : est-ce qu’il a été rendu visite à ta mère ?)


навідить

Troisième personne du singulier du présent de наві́дити


психопат

психопа́т (singular nominative)
психопа́ти (plural nominative)
психопа́та (singular genitive)
психопа́тів (plural genitive)
психопа́ту (singular dative)
психопа́тові (singular dative)
психопа́там (plural dative)
психопа́та (singular accusative)
психопа́тів (plural accusative)
психопа́том (singular instrumental)
психопа́тами (plural instrumental)
на/у психопа́ті, (singular locative)
психопа́тові (singular locative)
на/у психопа́тах (plural locative)
психопа́те (singular vocative)
психопа́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
психопатка (feminine)

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-психопат.wav


навісний

Adjectifdérivé de вісний, avec le préfixe на-.

Cas
Singulier
Pluriel
навісни́й (masculine nominative)
навісна́ (feminine nominative)
навісне́ (neuter nominative)
навісні́ (nominative)
навісно́го (masculine genitive)
навісно́ї (feminine genitive)
навісно́го (neuter genitive)
навісни́х (genitive)
навісно́му (masculine dative)
навісні́й (feminine dative)
навісно́му (neuter dative)
навісни́м (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
навісну́ (feminine accusative)
навісне́ (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
навісни́м (masculine instrumental)
навісно́ю (feminine instrumental)
навісни́м (neuter instrumental)
навісни́ми (instrumental)
навісно́му (masculine locative)
навісні́м (masculine locative)
навісні́й (feminine locative)
навісно́му (neuter locative)
навісні́м (neuter locative)
навісни́х (locative)

Qui a été cousu sur un vêtement, en surplus du tissu.


навісний

Cet adjectif peut être aussi utilisé comme substantif.


навісна

Nominatif féminin singulier de навісни́й.


навісне

Nominatif neutre singulier de навісни́й.

Accusatif neutre singulier de навісни́й.


навісним

Instrumental masculin singulier de навісни́й.

Instrumental neutre singulier de навісни́й.


навіснім

Locatif masculin singulier de навісни́й.


навісного

Génitif masculin singulier de навісни́й.


навісною

Instrumental féminin singulier de навісни́й.


навісну

Accusatif féminin singulier de навісни́й.


вісний

Adjectifdérivé de вісь, avec le suffixe -ний.

Cas
Singulier
Pluriel
вісни́й (masculine nominative)
вісна́ (feminine nominative)
вісне́ (neuter nominative)
вісні́ (nominative)
вісно́го (masculine genitive)
вісно́ї (feminine genitive)
вісно́го (neuter genitive)
вісни́х (genitive)
вісно́му (masculine dative)
вісні́й (feminine dative)
вісно́му (neuter dative)
вісни́м (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
вісну́ (feminine accusative)
вісне́ (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
вісни́м (masculine instrumental)
вісно́ю (feminine instrumental)
вісни́м (neuter instrumental)
вісни́ми (instrumental)
вісно́му (masculine locative)
вісні́м (masculine locative)
вісні́й (feminine locative)
вісно́му (neuter locative)
вісні́м (neuter locative)
вісни́х (locative)


вісним

Instrumental neutre singulier de вісни́й.

Instrumental masculin singulier de вісни́й.


вісною

Instrumental féminin singulier de вісни́й.


осьовий

Adjectifdérivé de вісь, avec le suffixe -овий.

Cas
Singulier
Pluriel
осьови́й (masculine nominative)
осьова́ (feminine nominative)
осьове́ (neuter nominative)
осьові́ (nominative)
осьово́го (masculine genitive)
осьово́ї (feminine genitive)
осьово́го (neuter genitive)
осьови́х (genitive)
осьово́му (masculine dative)
осьові́й (feminine dative)
осьово́му (neuter dative)
осьови́м (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
осьову́ (feminine accusative)
осьове́ (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
осьови́м (masculine instrumental)
осьово́ю (feminine instrumental)
осьови́м (neuter instrumental)
осьови́ми (instrumental)
осьово́му (masculine locative)
осьові́м (masculine locative)
осьові́й (feminine locative)
осьово́му (neuter locative)
осьові́м (neuter locative)
осьови́х (locative)


осьова

Nominatif féminin singulier de осьови́й.


осьовим

Instrumental masculin singulier de осьови́й.

Instrumental neutre singulier de осьови́й.


осьовою

Instrumental féminin singulier de осьови́й.


осьову

Accusatif féminin singulier de осьови́й.


вісь

Du vieux slave ось, osĭ, du proto-slave *osь.

о́сі (plural nominative)
о́сі (singular genitive)
осе́й (plural genitive)
о́сі (singular dative)
о́сям (plural dative)
о́сі (plural accusative)
ві́ссю (singular instrumental)
о́сями (plural instrumental)
на/в о́сі (singular locative)
на/в о́сях (plural locative)
о́се (singular vocative)
о́сі (plural vocative)
Nom de type 8a(2) selon Zaliznyak

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-вісь.wav


котик

Diminutif de кіт. Nomdérivé de кіт, avec le suffixe -ик.

ко́тик (singular nominative)
ко́тики (plural nominative)
ко́тика (singular genitive)
ко́тиків (plural genitive)
ко́тику (singular dative)
ко́тикові (singular dative)
ко́тикам (plural dative)
ко́тика (singular accusative)
ко́тиків (plural accusative)
ко́тики (plural accusative)
ко́тиком (singular instrumental)
ко́тиками (plural instrumental)
на/у ко́тикові, (singular locative)
ко́тику (singular locative)
на/у ко́тиках (plural locative)
ко́тику (singular vocative)
ко́тики (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-котик.wav

Chat, minou (animal, mais aussi mot que l’on peut aussi utiliser pour appeler affectueusement une personne).

Otarie à fourrure du Nord (Callorhinus ursinus).


котик

ко́тик (singular nominative)
ко́тики (plural nominative)
ко́тика (singular genitive)
ко́тиків (plural genitive)
ко́тику (singular dative)
ко́тикові (singular dative)
ко́тикам (plural dative)
ко́тик (singular accusative)
ко́тики (plural accusative)
ко́тиком (singular instrumental)
ко́тиками (plural instrumental)
на/у ко́тикі (singular locative)
на/у ко́тиках (plural locative)
ко́тику (singular vocative)
ко́тики (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


котика

Génitif singulier de ко́тик (sens 1 et 2).


котики

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-котики.wav


котиків

Génitif pluriel de ко́тик (sens 1 et 2).


котику

Datif singulier de ко́тик (sens 1 et 2).

Vocatif singulier de ко́тик (sens 1 et 2).


мишей

Génitif pluriel de ми́ша (animé et inanimé).


морський

Adjectifdérivé de море, avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
морськи́й (masculine nominative)
морська́ (feminine nominative)
морське́ (neuter nominative)
морські́ (nominative)
морсько́го (masculine genitive)
морсько́ї (feminine genitive)
морсько́го (neuter genitive)
морськи́х (genitive)
морсько́му (masculine dative)
морські́й (feminine dative)
морсько́му (neuter dative)
морськи́м (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
морську́ (feminine accusative)
морське́ (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
морськи́м (masculine instrumental)
морсько́ю (feminine instrumental)
морськи́м (neuter instrumental)
морськи́ми (instrumental)
морсько́му (masculine locative)
морські́м (masculine locative)
морські́й (feminine locative)
морсько́му (neuter locative)
морські́м (neuter locative)
морськи́х (locative)


морська

Nominatif féminin singulier de морськи́й.


морське

Nominatif neutre singulier de морськи́й.

Accusatif neutre singulier de морськи́й.


морським

Instrumental masculin singulier de морськи́й.

Instrumental neutre singulier de морськи́й.


морськім

Locatif masculin singulier de морськи́й.


морського

Génitif masculin singulier de морськи́й.


морською

Instrumental féminin singulier de морськи́й.


морську

Accusatif féminin singulier de морськи́й.


абвер

а́бвер (singular nominative)
а́бвера (singular genitive)
а́бверу (singular dative)
а́бверові (singular dative)
а́бвер (singular accusative)
а́бвером (singular instrumental)
на/в а́бвері, (singular locative)
по а́бверу (singular locative)
а́бвере (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

Abwehr (service de renseignements allemand).


абверівець

а́бверівець (singular nominative)
а́бверівці (plural nominative)
а́бверівця (singular genitive)
а́бверівців (plural genitive)
а́бверівцю (singular dative)
а́бверівцеві (singular dative)
а́бверівцям (plural dative)
а́бверівця (singular accusative)
а́бверівців (plural accusative)
а́бверівцем (singular instrumental)
а́бверівцями (plural instrumental)
на/в а́бверівці, (singular locative)
а́бверівцеві, (singular locative)
а́бверівцю (singular locative)
на/в а́бверівцях (plural locative)
а́бверівцю (singular vocative)
а́бверівці (plural vocative)
Nom de type 5*a selon Zaliznyak


-ів

Suffixe nominal utilisé pour marquer le génitif pluriel des noms masculins de types 1, 2, 3, 4 et 5.

Suffixe adjectival utilisé pour marquer une appartenance à un nom.


Абердин

А́бердин (singular nominative)
А́бердину (singular genitive)
А́бердину (singular dative)
А́бердинові (singular dative)
А́бердин (singular accusative)
А́бердином (singular instrumental)
на/в А́бердині, (singular locative)
по А́бердину (singular locative)
А́бердине (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak
Абердін

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-Абердин.wav

Aberdeen (ville d’Australie, en Nouvelle-Galles du Sud).

Aberdeen (ville du Canada en Colombie-Britannique).

Aberdeen (ville du Canada dans le Nouveau-Brunswick).

Aberdeen (ville du Canada en Nouvelle-Écosse).

Aberdeen (ville du Canada dans la Saskatchewan).

Aberdeen (ville des USA en Caroline du Nord).

Aberdeen (ville des USA dans le Dakota du Sud).

Aberdeen (ville des USA dans le Maryland).

Aberdeen (ville des USA dans le Mississippi).

Aberdeen (ville des USA dans le New Jersey).

Aberdeen (ville des USA en Virginie-Occidentale).

Aberdeen (ville des USA dans l’État de Washington).

Aberdeen (ville portuaire de Hong Kong).


абердінський

Adjectifdérivé de Абердін, avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
а́бердінський (masculine nominative)
а́бердінська (feminine nominative)
а́бердінське (neuter nominative)
а́бердінські (nominative)
а́бердінського (masculine genitive)
а́бердінської (feminine genitive)
а́бердінського (neuter genitive)
а́бердінських (genitive)
а́бердінському (masculine dative)
а́бердінській (feminine dative)
а́бердінському (neuter dative)
а́бердінським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
а́бердінську (feminine accusative)
а́бердінське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
а́бердінським (masculine instrumental)
а́бердінською (feminine instrumental)
а́бердінським (neuter instrumental)
а́бердінськими (instrumental)
а́бердінському (masculine locative)
а́бердінськім (masculine locative)
а́бердінській (feminine locative)
а́бердінському (neuter locative)
а́бердінськім (neuter locative)
а́бердінських (locative)
абердинський


абердінська

Nominatif féminin singulier de а́бердінський.


абердінське

Nominatif neutre singulier de а́бердінський.

Accusatif neutre singulier de а́бердінський.


абердінським

Instrumental neutre singulier de а́бердінський.

Instrumental masculin singulier de а́бердінський.


абердінській

Datif féminin singulier de а́бердінський.

Locatif féminin singulier de а́бердінський.


абердінськім

Locatif masculin singulier de а́бердінський.

Locatif neutre singulier de а́бердінський.


абердінського

Génitif masculin singulier de а́бердінський.

Génitif neutre singulier de а́бердінський.


абердінської

Génitif féminin singulier de а́бердінський.


абердінському

Datif masculin singulier de а́бердінський.

Datif neutre singulier de а́бердінський.


абердінською

Instrumental féminin singulier de а́бердінський.


абердінську

Accusatif féminin singulier de а́бердінський.


Абердін

А́бердін (singular nominative)
А́бердіну (singular genitive)
А́бердіну (singular dative)
А́бердінові (singular dative)
А́бердін (singular accusative)
А́бердіном (singular instrumental)
на/в А́бердіні, (singular locative)
по А́бердіну (singular locative)
А́бердіне (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak
Абердин


абеткувати

Verbedérivé de абетка, avec le suffixe -увати.

абеткува́ти abetkuvaty \Prononciation ?\ imperfectif intransitif de type 2a


абеткую

Première personne du singulier du présent de абеткува́ти


абеткуєш

Deuxième personne du singulier du présent de абеткува́ти


абеткує

Troisième personne du singulier du présent de абеткува́ти


абеткуємо

Première personne du pluriel du présent de абеткува́ти


абеткуєте

Deuxième personne du pluriel du présent de абеткува́ти


абеткують

Troisième personne du pluriel du présent de абеткува́ти


абеткуватиму

Première personne du singulier du futur de абеткува́ти


абеткуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de абеткува́ти


абеткуватиме

Troisième personne du singulier du futur de абеткува́ти


абеткуватимемо

Première personne du pluriel du futur de абеткува́ти


абеткуватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de абеткува́ти


абеткуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de абеткува́ти


абеткуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de абеткува́ти


абеткуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de абеткува́ти


абеткуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de абеткува́ти


абеткувавши

Gérondif passé de абеткува́ти


абеткування

Déverbal de абеткувати (« classer par ordre alphabétique »).

Nomdérivé de абетка (« alphabet »), avec le suffixe -ування.

абеткува́ння (singular nominative)
абеткува́ння (singular genitive)
абеткува́нню (singular dative)
абеткува́ння (singular accusative)
абеткува́нням (singular instrumental)
на/в абеткува́нні, (singular locative)
абеткува́нню (singular locative)
абеткува́ння (singular vocative)
Nom de type 2a- selon Zaliznyak

ɐbetkʊˈʋanʲːɐ

ɐbetkʊˈʋanʲːɐ


абзетцер

абзе́тцер (singular nominative)
абзе́тцери (plural nominative)
абзе́тцера (singular genitive)
абзе́тцерів (plural genitive)
абзе́тцеру (singular dative)
абзе́тцерові (singular dative)
абзе́тцерам (plural dative)
абзе́тцер (singular accusative)
абзе́тцери (plural accusative)
абзе́тцером (singular instrumental)
абзе́тцерами (plural instrumental)
на/в абзе́тцері (singular locative)
на/в абзе́тцерах (plural locative)
абзе́тцере (singular vocative)
абзе́тцери (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-абзетцер.wav


мишеня

мишеня́ (singular nominative)
мишеня́та (plural nominative)
мишеня́ти (singular genitive)
мишеня́т (plural genitive)
мишеня́ті (singular dative)
мишеня́там (plural dative)
мишеня́ (singular accusative)
мишеня́т (plural accusative)
мишеня́та (plural accusative)
мишеня́м (singular instrumental)
мишеня́тами (plural instrumental)
мишеня́ті (singular locative)
мишеня́тах (plural locative)
мишеня́ (singular vocative)
мишеня́та (plural vocative)
Nom de type 8°a selon Zaliznyak


змієня

змієня́ (singular nominative)
змієня́та (plural nominative)
змієня́ти (singular genitive)
змієня́т (plural genitive)
змієня́ті (singular dative)
змієня́там (plural dative)
змієня́ (singular accusative)
змієня́т (plural accusative)
змієня́та (plural accusative)
змієня́м (singular instrumental)
змієня́тами (plural instrumental)
змієня́ті (singular locative)
змієня́тах (plural locative)
змієня́ (singular vocative)
змієня́та (plural vocative)
Nom de type 8°a selon Zaliznyak


зайча

зайча́ (singular nominative)
зайча́та (plural nominative)
зайча́ти (singular genitive)
зайча́т (plural genitive)
зайча́ті (singular dative)
зайча́там (plural dative)
зайча́ (singular accusative)
зайча́т (plural accusative)
зайча́та (plural accusative)
зайча́м (singular instrumental)
зайча́тами (plural instrumental)
зайча́ті (singular locative)
зайча́тах (plural locative)
зайча́ (singular vocative)
зайча́та (plural vocative)
Nom de type 8°a selon Zaliznyak


зайченя

зайченя́ (singular nominative)
зайченя́та (plural nominative)
зайченя́ти (singular genitive)
зайченя́т (plural genitive)
зайченя́ті (singular dative)
зайченя́там (plural dative)
зайченя́ (singular accusative)
зайченя́т (plural accusative)
зайченя́та (plural accusative)
зайченя́м (singular instrumental)
зайченя́тами (plural instrumental)
зайченя́ті (singular locative)
зайченя́тах (plural locative)
зайченя́ (singular vocative)
зайченя́та (plural vocative)
Nom de type 8°a selon Zaliznyak


Абінськ

Абі́нськ (singular nominative)
Абі́нська (singular genitive)
Абі́нську (singular dative)
Абі́нськ (singular accusative)
Абі́нськом (singular instrumental)
на/в Абі́нську (singular locative)
Абі́нську (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak


небіологічний

Adjectifdérivé de біологічний, avec le préfixe не-.

Cas
Singulier
Pluriel
небіологі́чний (masculine nominative)
небіологі́чна (feminine nominative)
небіологі́чне (neuter nominative)
небіологі́чні (nominative)
небіологі́чного (masculine genitive)
небіологі́чної (feminine genitive)
небіологі́чного (neuter genitive)
небіологі́чних (genitive)
небіологі́чному (masculine dative)
небіологі́чній (feminine dative)
небіологі́чному (neuter dative)
небіологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
небіологі́чну (feminine accusative)
небіологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
небіологі́чним (masculine instrumental)
небіологі́чною (feminine instrumental)
небіологі́чним (neuter instrumental)
небіологі́чними (instrumental)
небіологі́чному (masculine locative)
небіологі́чнім (masculine locative)
небіологі́чній (feminine locative)
небіологі́чному (neuter locative)
небіологі́чнім (neuter locative)
небіологі́чних (locative)


небіологічна

Nominatif féminin singulier de небіологі́чний.


небіологічне

Nominatif neutre singulier de небіологі́чний.

Accusatif neutre singulier de небіологі́чний.


небіологічним

Instrumental masculin singulier de небіологі́чний.

Instrumental neutre singulier de небіологі́чний.


небіологічній

Datif féminin singulier de небіологі́чний.

Locatif féminin singulier de небіологі́чний.


небіологічнім

Locatif masculin singulier de небіологі́чний.

Locatif neutre singulier de небіологі́чний.


небіологічного

Génitif masculin singulier de небіологі́чний.

Génitif neutre singulier de небіологі́чний.


небіологічної

Génitif féminin singulier de небіологі́чний.


небіологічному

Datif masculin singulier de небіологі́чний.

Datif neutre singulier de небіологі́чний.


небіологічною

Instrumental féminin singulier de небіологі́чний.


небіологічну

Accusatif féminin singulier de небіологі́чний.


біологічний

Adjectifdérivé de біологія, avec le suffixe -ічний.

Adjectifdérivé du préfixe біо-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
біологі́чний (masculine nominative)
біологі́чна (feminine nominative)
біологі́чне (neuter nominative)
біологі́чні (nominative)
біологі́чного (masculine genitive)
біологі́чної (feminine genitive)
біологі́чного (neuter genitive)
біологі́чних (genitive)
біологі́чному (masculine dative)
біологі́чній (feminine dative)
біологі́чному (neuter dative)
біологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
біологі́чну (feminine accusative)
біологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
біологі́чним (masculine instrumental)
біологі́чною (feminine instrumental)
біологі́чним (neuter instrumental)
біологі́чними (instrumental)
біологі́чному (masculine locative)
біологі́чнім (masculine locative)
біологі́чній (feminine locative)
біологі́чному (neuter locative)
біологі́чнім (neuter locative)
біологі́чних (locative)

bʲiɔɫoˈɦʲit͡ʃnei̯


біологічна

Nominatif féminin singulier de біологі́чний.


біологічне

Nominatif neutre singulier de біологі́чний.

Accusatif neutre singulier de біологі́чний.


біологічним

Instrumental masculin singulier de біологі́чний.

Instrumental neutre singulier de біологі́чний.


біологічній

Datif féminin singulier de біологі́чний.

Locatif féminin singulier de біологі́чний.


біологічнім

Locatif masculin singulier de біологі́чний.

Locatif neutre singulier de біологі́чний.


біологічного

Génitif masculin singulier de біологі́чний.

Génitif neutre singulier de біологі́чний.


біологічної

Génitif féminin singulier de біологі́чний.


біологічному

Datif masculin singulier de біологі́чний.


біологічною

Instrumental féminin singulier de біологі́чний.


біологічну

Accusatif féminin singulier de біологі́чний.


-ічний

Suffixe accentué ou non permettant de créer des adjectifs à partir de noms se terminant en -ія.

біоло́гія (« biologie ») → біологі́чний (« biologique »).


біогенний

Adjectifdérivé de біоген, avec le suffixe -ний.

Adjectifdérivé du préfixe біо-, avec le suffixe -генний.

Cas
Singulier
Pluriel
біоге́нний (masculine nominative)
біоге́нна (feminine nominative)
біоге́нне (neuter nominative)
біоге́нні (nominative)
біоге́нного (masculine genitive)
біоге́нної (feminine genitive)
біоге́нного (neuter genitive)
біоге́нних (genitive)
біоге́нному (masculine dative)
біоге́нній (feminine dative)
біоге́нному (neuter dative)
біоге́нним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
біоге́нну (feminine accusative)
біоге́нне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
біоге́нним (masculine instrumental)
біоге́нною (feminine instrumental)
біоге́нним (neuter instrumental)
біоге́нними (instrumental)
біоге́нному (masculine locative)
біоге́ннім (masculine locative)
біоге́нній (feminine locative)
біоге́нному (neuter locative)
біоге́ннім (neuter locative)
біоге́нних (locative)


біогенна

Nominatif féminin singulier de біоге́нний.


біогенне

Nominatif neutre singulier de біоге́нний.

Accusatif neutre singulier de біоге́нний.


біогенним

Instrumental masculin singulier de біоге́нний.

Instrumental neutre singulier de біоге́нний.


біогенній

Locatif féminin singulier de біоге́нний.


біогеннім

Locatif masculin singulier de біоге́нний.


біогенного

Génitif masculin singulier de біоге́нний.


біогенної

Génitif féminin singulier de біоге́нний.


біогенною

Instrumental féminin singulier de біоге́нний.


біогенну

Accusatif féminin singulier de біоге́нний.


біогенез

Nomdérivé de генеза, avec le préfixe біо-.

біогене́з (singular nominative)
біогене́за (singular genitive)
біогене́зу (singular dative)
біогене́зові (singular dative)
біогене́з (singular accusative)
біогене́зом (singular instrumental)
на/у біогене́зі, (singular locative)
по біогене́зу (singular locative)
біогене́зе (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


генеза

Du grec ancien γένεσις, génesis (« origine, création »).

гене́за (singular nominative)
гене́зи (plural nominative)
гене́зи (singular genitive)
гене́з (plural genitive)
гене́зі (singular dative)
гене́зам (plural dative)
гене́зу (singular accusative)
гене́зи (plural accusative)
гене́зою (singular instrumental)
гене́зами (plural instrumental)
на/у гене́зі (singular locative)
на/у гене́зах (plural locative)
гене́зо (singular vocative)
гене́зи (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


генезис

гене́зис (singular nominative)
гене́зису (singular genitive)
гене́зису (singular dative)
гене́зисові (singular dative)
гене́зис (singular accusative)
гене́зисом (singular instrumental)
на/у гене́зисі, (singular locative)
по гене́зису (singular locative)
гене́зисе (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


біоген

біоге́н (singular nominative)
біоге́ни (plural nominative)
біоге́ну (singular genitive)
біоге́нів (plural genitive)
біоге́ну (singular dative)
біоге́нові (singular dative)
біоге́нам (plural dative)
біоге́н (singular accusative)
біоге́ни (plural accusative)
біоге́ном (singular instrumental)
біоге́нами (plural instrumental)
на/у біоге́ні (singular locative)
на/у біоге́нах (plural locative)
біоге́не (singular vocative)
біоге́ни (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


біогенетичний

Adjectifdérivé de генетичний, avec le préfixe біо-.

Cas
Singulier
Pluriel
біогенети́чний (masculine nominative)
біогенети́чна (feminine nominative)
біогенети́чне (neuter nominative)
біогенети́чні (nominative)
біогенети́чного (masculine genitive)
біогенети́чної (feminine genitive)
біогенети́чного (neuter genitive)
біогенети́чних (genitive)
біогенети́чному (masculine dative)
біогенети́чній (feminine dative)
біогенети́чному (neuter dative)
біогенети́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
біогенети́чну (feminine accusative)
біогенети́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
біогенети́чним (masculine instrumental)
біогенети́чною (feminine instrumental)
біогенети́чним (neuter instrumental)
біогенети́чними (instrumental)
біогенети́чному (masculine locative)
біогенети́чнім (masculine locative)
біогенети́чній (feminine locative)
біогенети́чному (neuter locative)
біогенети́чнім (neuter locative)
біогенети́чних (locative)


біогенетична

Nominatif féminin singulier de біогенети́чний.


біогенетичне

Nominatif neutre singulier de біогенети́чний.

Accusatif neutre singulier de біогенети́чний.


біогенетичним

Instrumental masculin singulier de біогенети́чний.

Instrumental neutre singulier de біогенети́чний.


біогенетичній

Datif féminin singulier de біогенети́чний.

Locatif féminin singulier de біогенети́чний.


біогенетичнім

Locatif masculin singulier de біогенети́чний.

Locatif neutre singulier de біогенети́чний.


біогенетичного

Génitif masculin singulier de біогенети́чний.

Génitif neutre singulier de біогенети́чний.


біогенетичної

Génitif féminin singulier de біогенети́чний.


біогенетичному

Datif masculin singulier de біогенети́чний.

Datif neutre singulier de біогенети́чний.


біогенетичною

Instrumental féminin singulier de біогенети́чний.


біогенетичну

Accusatif féminin singulier de біогенети́чний.


генетичний

Cas
Singulier
Pluriel
генети́чний (masculine nominative)
генети́чна (feminine nominative)
генети́чне (neuter nominative)
генети́чні (nominative)
генети́чного (masculine genitive)
генети́чної (feminine genitive)
генети́чного (neuter genitive)
генети́чних (genitive)
генети́чному (masculine dative)
генети́чній (feminine dative)
генети́чному (neuter dative)
генети́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
генети́чну (feminine accusative)
генети́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
генети́чним (masculine instrumental)
генети́чною (feminine instrumental)
генети́чним (neuter instrumental)
генети́чними (instrumental)
генети́чному (masculine locative)
генети́чнім (masculine locative)
генети́чній (feminine locative)
генети́чному (neuter locative)
генети́чнім (neuter locative)
генети́чних (locative)


генетична

Nominatif féminin singulier de генети́чний.


генетичне

Accusatif neutre singulier de генети́чний.

Nominatif neutre singulier de генети́чний.


генетичним

Instrumental masculin singulier de генети́чний.

Instrumental neutre singulier de генети́чний.


генетичній

Locatif féminin singulier de генети́чний.


генетичнім

Locatif masculin singulier de генети́чний.

Locatif neutre singulier de генети́чний.


генетичного

Génitif masculin singulier de генети́чний.

Génitif neutre singulier de генети́чний.


генетичної

Génitif féminin singulier de генети́чний.


генетичному

Datif masculin singulier de генети́чний.


генетичною

Instrumental féminin singulier de генети́чний.


генетичну

Accusatif féminin singulier de генети́чний.


біогеносфера

біогеносфе́ра (singular nominative)
біогеносфе́ри (plural nominative)
біогеносфе́ри (singular genitive)
біогеносфе́р (plural genitive)
біогеносфе́рі (singular dative)
біогеносфе́рам (plural dative)
біогеносфе́ру (singular accusative)
біогеносфе́ри (plural accusative)
біогеносфе́рою (singular instrumental)
біогеносфе́рами (plural instrumental)
на/у біогеносфе́рі (singular locative)
на/у біогеносфе́рах (plural locative)
біогеносфе́ро (singular vocative)
біогеносфе́ри (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


біогеносферою

Instrumental singulier de біогеносфе́ра.


біотичний

Cas
Singulier
Pluriel
біоти́чний (masculine nominative)
біоти́чна (feminine nominative)
біоти́чне (neuter nominative)
біоти́чні (nominative)
біоти́чного (masculine genitive)
біоти́чної (feminine genitive)
біоти́чного (neuter genitive)
біоти́чних (genitive)
біоти́чному (masculine dative)
біоти́чній (feminine dative)
біоти́чному (neuter dative)
біоти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
біоти́чну (feminine accusative)
біоти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
біоти́чним (masculine instrumental)
біоти́чною (feminine instrumental)
біоти́чним (neuter instrumental)
біоти́чними (instrumental)
біоти́чному (masculine locative)
біоти́чнім (masculine locative)
біоти́чній (feminine locative)
біоти́чному (neuter locative)
біоти́чнім (neuter locative)
біоти́чних (locative)


біотична

Nominatif féminin singulier de біоти́чний.


біотичне

Nominatif neutre singulier de біоти́чний.

Accusatif neutre singulier de біоти́чний.


біотичним

Instrumental masculin singulier de біоти́чний.

Instrumental neutre singulier de біоти́чний.


біотичній

Locatif féminin singulier de біоти́чний.


біотичнім

Locatif masculin singulier de біоти́чний.


біотичного

Génitif masculin singulier de біоти́чний.


біотичної

Génitif féminin singulier de біоти́чний.


біотичною

Instrumental féminin singulier de біоти́чний.


біотичну

Accusatif féminin singulier de біоти́чний.


ефіопський

Adjectifdérivé de Ефіопія, avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
ефіо́пський (masculine nominative)
ефіо́пська (feminine nominative)
ефіо́пське (neuter nominative)
ефіо́пські (nominative)
ефіо́пського (masculine genitive)
ефіо́пської (feminine genitive)
ефіо́пського (neuter genitive)
ефіо́пських (genitive)
ефіо́пському (masculine dative)
ефіо́пській (feminine dative)
ефіо́пському (neuter dative)
ефіо́пським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ефіо́пську (feminine accusative)
ефіо́пське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ефіо́пським (masculine instrumental)
ефіо́пською (feminine instrumental)
ефіо́пським (neuter instrumental)
ефіо́пськими (instrumental)
ефіо́пському (masculine locative)
ефіо́пськім (masculine locative)
ефіо́пській (feminine locative)
ефіо́пському (neuter locative)
ефіо́пськім (neuter locative)
ефіо́пських (locative)


ефіопська

Nominatif féminin singulier de ефіо́пський.


ефіопське

Nominatif neutre singulier de ефіо́пський.

Accusatif neutre singulier de ефіо́пський.


ефіопським

Instrumental masculin singulier de ефіо́пський.

Instrumental neutre singulier de ефіо́пський.


ефіопській

Locatif féminin singulier de ефіо́пський.


ефіопськім

Locatif masculin singulier de ефіо́пський.

Locatif neutre singulier de ефіо́пський.


ефіопського

Génitif masculin singulier de ефіо́пський.

Génitif neutre singulier de ефіо́пський.


ефіопської

Génitif féminin singulier de ефіо́пський.


ефіопському

Datif masculin singulier de ефіо́пський.


ефіопською

Instrumental féminin singulier de ефіо́пський.


ефіопську

Accusatif féminin singulier de ефіо́пський.


ефіоп

ефіо́п (singular nominative)
ефіо́пи (plural nominative)
ефіо́па (singular genitive)
ефіо́пів (plural genitive)
ефіо́пу (singular dative)
ефіо́пові (singular dative)
ефіо́пам (plural dative)
ефіо́па (singular accusative)
ефіо́пів (plural accusative)
ефіо́пом (singular instrumental)
ефіо́пами (plural instrumental)
на/в ефіо́пі, (singular locative)
ефіо́пові (singular locative)
на/в ефіо́пах (plural locative)
ефіо́пе (singular vocative)
ефіо́пи (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
ефіопка (feminine)
етіопка (feminine)


ефіопка

Nomdérivé de ефіоп, avec le suffixe -ка.

ефіо́пка (singular nominative)
ефіо́пки (plural nominative)
ефіо́пки (singular genitive)
ефіо́пок (plural genitive)
ефіо́пці (singular dative)
ефіо́пкам (plural dative)
ефіо́пку (singular accusative)
ефіо́пок (plural accusative)
ефіо́пкою (singular instrumental)
ефіо́пками (plural instrumental)
на/в ефіо́пці (singular locative)
на/в ефіо́пках (plural locative)
ефіо́пко (singular vocative)
ефіо́пки (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak
ефіоп (masculine)
етіоп (masculine)


аблактувати

аблактува́ти ablaktuvaty \Prononciation ?\ perfectif et imperfectif transitif de type 2a


аблактую

Première personne du singulier du présent de аблактува́ти


аблактуєш

Deuxième personne du singulier du présent de аблактува́ти


аблактує

Troisième personne du singulier du présent de аблактува́ти


аблактуємо

Première personne du pluriel du présent de аблактува́ти


аблактуєте

Deuxième personne du pluriel du présent de аблактува́ти


аблактують

Troisième personne du pluriel du présent de аблактува́ти


аблактуватиму

Première personne du singulier du futur de аблактува́ти


аблактуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de аблактува́ти


аблактуватиме

Troisième personne du singulier du futur de аблактува́ти


аблактуватимемо

Première personne du pluriel du futur de аблактува́ти


аблактуватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de аблактува́ти


аблактуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de аблактува́ти


аблактував

Passé masculin singulier de аблактува́ти


аблактували

Passé pluriel de аблактува́ти


аблактуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de аблактува́ти


аблактуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de аблактува́ти


аблактуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de аблактува́ти


аблактувавши

Gérondif passé de аблактува́ти


абластика

абла́стика (singular nominative)
абла́стики (singular genitive)
абла́стиці (singular dative)
абла́стику (singular accusative)
абла́стикою (singular instrumental)
на/в абла́стиці (singular locative)
абла́стико (singular vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


-ичний

Suffixe accentué ou non permettant de créer des adjectifs à partir de noms terminés en -ика.


корунд

кору́нд (singular nominative)
кору́нду (singular genitive)
кору́нду (singular dative)
кору́ндові (singular dative)
кору́нд (singular accusative)
кору́ндом (singular instrumental)
на/у кору́нді, (singular locative)
по кору́нду (singular locative)
кору́нде (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


корундовий

Adjectifdérivé de корунд, avec le suffixe -овий.

Cas
Singulier
Pluriel
кору́ндовий (masculine nominative)
кору́ндова (feminine nominative)
кору́ндове (neuter nominative)
кору́ндові (nominative)
кору́ндового (masculine genitive)
кору́ндової (feminine genitive)
кору́ндового (neuter genitive)
кору́ндових (genitive)
кору́ндовому (masculine dative)
кору́ндовій (feminine dative)
кору́ндовому (neuter dative)
кору́ндовим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
кору́ндову (feminine accusative)
кору́ндове (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
кору́ндовим (masculine instrumental)
кору́ндовою (feminine instrumental)
кору́ндовим (neuter instrumental)
кору́ндовими (instrumental)
кору́ндовому (masculine locative)
кору́ндовім (masculine locative)
кору́ндовій (feminine locative)
кору́ндовому (neuter locative)
кору́ндовім (neuter locative)
кору́ндових (locative)

Qui est à base de corindon, qui contient du corindon.


корундова

Nominatif féminin singulier de кору́ндовий.


корундове

Nominatif neutre singulier de кору́ндовий.

Accusatif neutre singulier de кору́ндовий.


корундовим

Instrumental masculin singulier de кору́ндовий.

Instrumental neutre singulier de кору́ндовий.


корундовій

Locatif féminin singulier de кору́ндовий.


корундовім

Locatif masculin singulier de кору́ндовий.

Locatif neutre singulier de кору́ндовий.


корундового

Génitif masculin singulier de кору́ндовий.

Génitif neutre singulier de кору́ндовий.


корундової

Génitif féminin singulier de кору́ндовий.


корундовому

Datif masculin singulier de кору́ндовий.


корундовою

Instrumental féminin singulier de кору́ндовий.


корундову

Accusatif féminin singulier de кору́ндовий.


карборунд

карбору́нд (singular nominative)
карбору́нду (singular genitive)
карбору́нду (singular dative)
карбору́ндові (singular dative)
карбору́нд (singular accusative)
карбору́ндом (singular instrumental)
на/у карбору́нді, (singular locative)
по карбору́нду (singular locative)
карбору́нде (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-карборунд.wav


карбід кремнію

De карбі́д (« carbure ») et de кре́мній (« silicium »).

карбі́д кре́мнію (singular nominative)
карбі́ду кре́мнію (singular genitive)
карбі́ду кре́мнію (singular dative)
карбі́дові кре́мнію (singular dative)
карбі́д кре́мнію (singular accusative)
карбі́дом кре́мнію (singular instrumental)
на/у карбі́ді кре́мнію, (singular locative)
по карбі́ду кре́мнію (singular locative)
карбі́де кре́мнію (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


карбідом кремнію

Instrumental singulier de карбі́д кре́мнію.


карбід

карбі́д (singular nominative)
карбі́ди (plural nominative)
карбі́ду (singular genitive)
карбі́дів (plural genitive)
карбі́ду (singular dative)
карбі́дові (singular dative)
карбі́дам (plural dative)
карбі́д (singular accusative)
карбі́ди (plural accusative)
карбі́дом (singular instrumental)
карбі́дами (plural instrumental)
на/у карбі́ді, (singular locative)
по карбі́ду (singular locative)
на/у карбі́дах (plural locative)
карбі́де (singular vocative)
карбі́ди (plural vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


карборундовий

Adjectifdérivé de карборунд, avec le suffixe -овий.

Cas
Singulier
Pluriel
карбору́ндовий (masculine nominative)
карбору́ндова (feminine nominative)
карбору́ндове (neuter nominative)
карбору́ндові (nominative)
карбору́ндового (masculine genitive)
карбору́ндової (feminine genitive)
карбору́ндового (neuter genitive)
карбору́ндових (genitive)
карбору́ндовому (masculine dative)
карбору́ндовій (feminine dative)
карбору́ндовому (neuter dative)
карбору́ндовим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
карбору́ндову (feminine accusative)
карбору́ндове (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
карбору́ндовим (masculine instrumental)
карбору́ндовою (feminine instrumental)
карбору́ндовим (neuter instrumental)
карбору́ндовими (instrumental)
карбору́ндовому (masculine locative)
карбору́ндовім (masculine locative)
карбору́ндовій (feminine locative)
карбору́ндовому (neuter locative)
карбору́ндовім (neuter locative)
карбору́ндових (locative)

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-карборундовий.wav


карборундова

Nominatif féminin singulier de карбору́ндовий.


карборундове

Nominatif neutre singulier de карбору́ндовий.

Accusatif neutre singulier de карбору́ндовий.


карборундовим

Instrumental masculin singulier de карбору́ндовий.

Instrumental neutre singulier de карбору́ндовий.


карборундовій

Datif féminin singulier de карбору́ндовий.

Locatif féminin singulier de карбору́ндовий.


карборундовім

Locatif masculin singulier de карбору́ндовий.

Locatif neutre singulier de карбору́ндовий.


карборундового

Génitif masculin singulier de карбору́ндовий.

Génitif neutre singulier de карбору́ндовий.


карборундової

Génitif féminin singulier de карбору́ндовий.


карборундовому

Datif masculin singulier de карбору́ндовий.

Datif neutre singulier de карбору́ндовий.


карборундовою

Instrumental féminin singulier de карбору́ндовий.


карборундову

Accusatif féminin singulier de карбору́ндовий.


абразивність

Nomdérivé de абразив, avec le suffixe -ність.

абрази́вність (singular nominative)
абрази́вності (singular genitive)
абрази́вності (singular dative)
абрази́вність (singular accusative)
абрази́вністю (singular instrumental)
на/в абрази́вності (singular locative)
абрази́вносте (singular vocative)
Nom de type 8a- selon Zaliznyak

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-абразивність.wav


абразивністю

Instrumental singulier de абрази́вність.


абразивовмісний

Cas
Singulier
Pluriel
абразивовмі́сний (masculine nominative)
абразивовмі́сна (feminine nominative)
абразивовмі́сне (neuter nominative)
абразивовмі́сні (nominative)
абразивовмі́сного (masculine genitive)
абразивовмі́сної (feminine genitive)
абразивовмі́сного (neuter genitive)
абразивовмі́сних (genitive)
абразивовмі́сному (masculine dative)
абразивовмі́сній (feminine dative)
абразивовмі́сному (neuter dative)
абразивовмі́сним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
абразивовмі́сну (feminine accusative)
абразивовмі́сне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
абразивовмі́сним (masculine instrumental)
абразивовмі́сною (feminine instrumental)
абразивовмі́сним (neuter instrumental)
абразивовмі́сними (instrumental)
абразивовмі́сному (masculine locative)
абразивовмі́снім (masculine locative)
абразивовмі́сній (feminine locative)
абразивовмі́сному (neuter locative)
абразивовмі́снім (neuter locative)
абразивовмі́сних (locative)


абразивовмісна

Nominatif féminin singulier de абразивовмі́сний.


абразивовмісне

Nominatif neutre singulier de абразивовмі́сний.

Accusatif neutre singulier de абразивовмі́сний.


абразивовмісним

Instrumental masculin singulier de абразивовмі́сний.

Instrumental neutre singulier de абразивовмі́сний.

Datif pluriel de абразивовмі́сний.


абразивовмісними

Instrumental pluriel de абразивовмі́сний.


абразивовмісних

Génitif pluriel de абразивовмі́сний.


абразивовмісній

Datif féminin singulier de абразивовмі́сний.

Locatif féminin singulier de абразивовмі́сний.


абразивовміснім

Locatif masculin singulier de абразивовмі́сний.

Locatif neutre singulier de абразивовмі́сний.


абразивовмісного

Génitif masculin singulier de абразивовмі́сний.

Génitif neutre singulier de абразивовмі́сний.


абразивовмісної

Génitif féminin singulier de абразивовмі́сний.


абразивовмісному

Datif masculin singulier de абразивовмі́сний.

Datif neutre singulier de абразивовмі́сний.


абразивовмісною

Instrumental féminin singulier de абразивовмі́сний.


абразивовмісну

Accusatif féminin singulier de абразивовмі́сний.


вмісити

вміси́ти vmisyty \Prononciation ?\ perfectif transitif de type 5c / imperfectif[s] : вмі́шувати


вмішу

Première personne du singulier du futur de вміси́ти


вмісиш

Deuxième personne du singulier du futur de вміси́ти


вмісить

Troisième personne du singulier du futur de вміси́ти


вмісимо

Première personne du pluriel du futur de вміси́ти


вмісите

Deuxième personne du pluriel du futur de вміси́ти


вмісять

Troisième personne du pluriel du futur de вміси́ти


вміси

Deuxième personne du singulier de l’impératif de вміси́ти


вмісім

Première personne du pluriel de l’impératif de вміси́ти


вмісіть

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de вміси́ти


вмішувати

вмі́шувати vmišuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : вміша́ти, вміси́ти


вмішую

Première personne du singulier du présent de вмі́шувати


вмішуєш

Deuxième personne du singulier du présent de вмі́шувати


вмішує

Troisième personne du singulier du présent de вмі́шувати


вмішуємо

Première personne du pluriel du présent de вмі́шувати