діалектолог

діалекто́лог (singular nominative)
діалекто́логи (plural nominative)
діалекто́лога (singular genitive)
діалекто́логів (plural genitive)
діалекто́логу (singular dative)
діалекто́логові (singular dative)
діалекто́логам (plural dative)
діалекто́лога (singular accusative)
діалекто́логів (plural accusative)
діалекто́логом (singular instrumental)
діалекто́логами (plural instrumental)
на/у діалекто́логові, (singular locative)
діалекто́логу (singular locative)
на/у діалекто́логах (plural locative)
діалекто́логу (singular vocative)
діалекто́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

⁽ᵈⁱᵃˡᵉᵏᵗᵒˡᵒʰ⁾


етимолог

Nom dérivé du préfixe етимо-, avec le suffixe -лог.

етимо́лог (singular nominative)
етимо́логи (plural nominative)
етимо́лога (singular genitive)
етимо́логів (plural genitive)
етимо́логу (singular dative)
етимо́логові (singular dative)
етимо́логам (plural dative)
етимо́лога (singular accusative)
етимо́логів (plural accusative)
етимо́логом (singular instrumental)
етимо́логами (plural instrumental)
на/в етимо́логові, (singular locative)
етимо́логу (singular locative)
на/в етимо́логах (plural locative)
етимо́логу (singular vocative)
етимо́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


лексико-

Du grec ancien λεξικόν, lexikón (« livre de mots »).

Préfixe non accentué correspondant au préfixe français lexico-.


аспектолог

Nom dérivé de аспект (« aspect »), avec le suffixe -лог, du latin aspectus.

аспекто́лог (singular nominative)
аспекто́логи (plural nominative)
аспекто́лога (singular genitive)
аспекто́логів (plural genitive)
аспекто́логу (singular dative)
аспекто́логові (singular dative)
аспекто́логам (plural dative)
аспекто́лога (singular accusative)
аспекто́логів (plural accusative)
аспекто́логом (singular instrumental)
аспекто́логами (plural instrumental)
на/в аспекто́логові, (singular locative)
аспекто́логу (singular locative)
на/в аспекто́логах (plural locative)
аспекто́логу (singular vocative)
аспекто́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

⁽ᵃˢᵖᵉᵏᵗᵒˡᵒʰ⁾


лексиколог

Nom dérivé du préfixe лексико-, avec le suffixe -лог.

лексико́лог (singular nominative)
лексико́логи (plural nominative)
лексико́лога (singular genitive)
лексико́логів (plural genitive)
лексико́логу (singular dative)
лексико́логові (singular dative)
лексико́логам (plural dative)
лексико́лога (singular accusative)
лексико́логів (plural accusative)
лексико́логом (singular instrumental)
лексико́логами (plural instrumental)
на/у лексико́логові, (singular locative)
лексико́логу (singular locative)
на/у лексико́логах (plural locative)
лексико́логу (singular vocative)
лексико́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

⁽ˡᵉᵏˢʸᵏᵒˡᵒʰ⁾


морф-

Du grec ancien μορφή, morphế (« forme »).

Préfixe non accentué correspondant au préfixe français morpho-.


морфолог

Nom dérivé du préfixe морфо-, avec le suffixe -лог.

морфо́лог (singular nominative)
морфо́логи (plural nominative)
морфо́лога (singular genitive)
морфо́логів (plural genitive)
морфо́логу (singular dative)
морфо́логові (singular dative)
морфо́логам (plural dative)
морфо́лога (singular accusative)
морфо́логів (plural accusative)
морфо́логом (singular instrumental)
морфо́логами (plural instrumental)
на/у морфо́логові, (singular locative)
морфо́логу (singular locative)
на/у морфо́логах (plural locative)
морфо́логу (singular vocative)
морфо́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


папіролог

Nom dérivé de папірус (« papyrus »), avec le suffixe -лог.

папіро́лог (singular nominative)
папіро́логи (plural nominative)
папіро́лога (singular genitive)
папіро́логів (plural genitive)
папіро́логу (singular dative)
папіро́логові (singular dative)
папіро́логам (plural dative)
папіро́лога (singular accusative)
папіро́логів (plural accusative)
папіро́логом (singular instrumental)
папіро́логами (plural instrumental)
на/у папіро́логові, (singular locative)
папіро́логу (singular locative)
на/у папіро́логах (plural locative)
папіро́логу (singular vocative)
папіро́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


пареміолог

Nom dérivé de паремія (« parémie »), avec le suffixe -лог.

пареміо́лог (singular nominative)
пареміо́логи (plural nominative)
пареміо́лога (singular genitive)
пареміо́логів (plural genitive)
пареміо́логу (singular dative)
пареміо́логові (singular dative)
пареміо́логам (plural dative)
пареміо́лога (singular accusative)
пареміо́логів (plural accusative)
пареміо́логом (singular instrumental)
пареміо́логами (plural instrumental)
на/у пареміо́логові, (singular locative)
пареміо́логу (singular locative)
на/у пареміо́логах (plural locative)
пареміо́логу (singular vocative)
пареміо́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

⁽ᵖᵃʳᵉᵐⁱᵒˡᵒʰ⁾


семіо-

Du grec ancien σημεῖον, sêmeion (« signe »).

Préfixe parfois accentué correspondant aux préfixes français sémio- ou séméio-.


тексто-

Préfixe non accentué correspondant au préfixe français texto-.


семіолог

Nom dérivé du préfixe семіо-, avec le suffixe -лог.

семіо́лог (singular nominative)
семіо́логи (plural nominative)
семіо́лога (singular genitive)
семіо́логів (plural genitive)
семіо́логу (singular dative)
семіо́логові (singular dative)
семіо́логам (plural dative)
семіо́лога (singular accusative)
семіо́логів (plural accusative)
семіо́логом (singular instrumental)
семіо́логами (plural instrumental)
на/у семіо́логові, (singular locative)
семіо́логу (singular locative)
на/у семіо́логах (plural locative)
семіо́логу (singular vocative)
семіо́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

Sémiologue, séméiologue ou sémiologiste.


санскритолог

Nom dérivé de санскрит (« sanscrit »), avec le suffixe -лог.

санскрито́лог (singular nominative)
санскрито́логи (plural nominative)
санскрито́лога (singular genitive)
санскрито́логів (plural genitive)
санскрито́логу (singular dative)
санскрито́логові (singular dative)
санскрито́логам (plural dative)
санскрито́лога (singular accusative)
санскрито́логів (plural accusative)
санскрито́логом (singular instrumental)
санскрито́логами (plural instrumental)
на/у санскрито́логові, (singular locative)
санскрито́логу (singular locative)
на/у санскрито́логах (plural locative)
санскрито́логу (singular vocative)
санскрито́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

⁽ˢᵃⁿˢᵏʳʸᵗᵒˡᵒʰ⁾


семітолог

Nom dérivé de семіт (« sémite »), avec le suffixe -лог.

семіто́лог (singular nominative)
семіто́логи (plural nominative)
семіто́лога (singular genitive)
семіто́логів (plural genitive)
семіто́логу (singular dative)
семіто́логові (singular dative)
семіто́логам (plural dative)
семіто́лога (singular accusative)
семіто́логів (plural accusative)
семіто́логом (singular instrumental)
семіто́логами (plural instrumental)
на/у семіто́логові, (singular locative)
семіто́логу (singular locative)
на/у семіто́логах (plural locative)
семіто́логу (singular vocative)
семіто́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


синолог

Nom dérivé du préfixe сино-, avec le suffixe -лог.

сино́лог (singular nominative)
сино́логи (plural nominative)
сино́лога (singular genitive)
сино́логів (plural genitive)
сино́логу (singular dative)
сино́логові (singular dative)
сино́логам (plural dative)
сино́лога (singular accusative)
сино́логів (plural accusative)
сино́логом (singular instrumental)
сино́логами (plural instrumental)
на/у сино́логові, (singular locative)
сино́логу (singular locative)
на/у сино́логах (plural locative)
сино́логу (singular vocative)
сино́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


текстолог

Nom dérivé du préfixe тексто-, avec le suffixe -лог.

тексто́лог (singular nominative)
тексто́логи (plural nominative)
тексто́лога (singular genitive)
тексто́логів (plural genitive)
тексто́логу (singular dative)
тексто́логові (singular dative)
тексто́логам (plural dative)
тексто́лога (singular accusative)
тексто́логів (plural accusative)
тексто́логом (singular instrumental)
тексто́логами (plural instrumental)
на/у тексто́логові, (singular locative)
тексто́логу (singular locative)
на/у тексто́логах (plural locative)
тексто́логу (singular vocative)
тексто́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


семасіолог

Du grec ancien σημασία, sēmasía (« signification ») avec le suffixe -лог.

семасіо́лог (singular nominative)
семасіо́логи (plural nominative)
семасіо́лога (singular genitive)
семасіо́логів (plural genitive)
семасіо́логу (singular dative)
семасіо́логові (singular dative)
семасіо́логам (plural dative)
семасіо́лога (singular accusative)
семасіо́логів (plural accusative)
семасіо́логом (singular instrumental)
семасіо́логами (plural instrumental)
на/у семасіо́логові, (singular locative)
семасіо́логу (singular locative)
на/у семасіо́логах (plural locative)
семасіо́логу (singular vocative)
семасіо́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

⁽ˢᵉᵐᵃˢⁱᵒˡᵒʰ⁾


термінолог

Nom dérivé du préfixe терміно-, avec le suffixe -лог.

терміно́лог (singular nominative)
терміно́логи (plural nominative)
терміно́лога (singular genitive)
терміно́логів (plural genitive)
терміно́логу (singular dative)
терміно́логові (singular dative)
терміно́логам (plural dative)
терміно́лога (singular accusative)
терміно́логів (plural accusative)
терміно́логом (singular instrumental)
терміно́логами (plural instrumental)
на/у терміно́логові, (singular locative)
терміно́логу (singular locative)
на/у терміно́логах (plural locative)
терміно́логу (singular vocative)
терміно́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

⁽ᵗᵉʳᵐⁱⁿᵒˡᵒʰ⁾


дактилолог

Nom dérivé du préfixe дактило-, avec le suffixe -лог.

дактило́лог (singular nominative)
дактило́логи (plural nominative)
дактило́лога (singular genitive)
дактило́логів (plural genitive)
дактило́логу (singular dative)
дактило́логові (singular dative)
дактило́логам (plural dative)
дактило́лога (singular accusative)
дактило́логів (plural accusative)
дактило́логом (singular instrumental)
дактило́логами (plural instrumental)
на/у дактило́логові, (singular locative)
дактило́логу (singular locative)
на/у дактило́логах (plural locative)
дактило́логу (singular vocative)
дактило́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

⁽ᵈᵃᵏᵗʸˡᵒˡᵒʰ⁾


тюрколог

Nom dérivé du préfixe тюрко-, avec le suffixe -лог.

тюрко́лог (singular nominative)
тюрко́логи (plural nominative)
тюрко́лога (singular genitive)
тюрко́логів (plural genitive)
тюрко́логу (singular dative)
тюрко́логові (singular dative)
тюрко́логам (plural dative)
тюрко́лога (singular accusative)
тюрко́логів (plural accusative)
тюрко́логом (singular instrumental)
тюрко́логами (plural instrumental)
на/у тюрко́логові, (singular locative)
тюрко́логу (singular locative)
на/у тюрко́логах (plural locative)
тюрко́логу (singular vocative)
тюрко́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


філолог

Nom dérivé du préfixe філо-, avec le suffixe -лог.

філо́лог (singular nominative)
філо́логи (plural nominative)
філо́лога (singular genitive)
філо́логів (plural genitive)
філо́логу (singular dative)
філо́логові (singular dative)
філо́логам (plural dative)
філо́лога (singular accusative)
філо́логів (plural accusative)
філо́логом (singular instrumental)
філо́логами (plural instrumental)
на/у філо́логові, (singular locative)
філо́логу (singular locative)
на/у філо́логах (plural locative)
філо́логу (singular vocative)
філо́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak
філологічка (feminine)

Uk-філолог.ogg


яфетидолог

De яфетид (« descendant de Japhet, fils de Noé »), qui a donné naissance à la théorie linguistique de Nicolas Marr.

яфетидо́лог (singular nominative)
яфетидо́логи (plural nominative)
яфетидо́лога (singular genitive)
яфетидо́логів (plural genitive)
яфетидо́логу (singular dative)
яфетидо́логові (singular dative)
яфетидо́логам (plural dative)
яфетидо́лога (singular accusative)
яфетидо́логів (plural accusative)
яфетидо́логом (singular instrumental)
яфетидо́логами (plural instrumental)
на/у яфетидо́логові, (singular locative)
яфетидо́логу (singular locative)
на/у яфетидо́логах (plural locative)
яфетидо́логу (singular vocative)
яфетидо́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

⁽ʲᵃᶠᵉᵗʸᵈᵒˡᵒʰ⁾


фонолог

Nom dérivé du préfixe фоно-, avec le suffixe -лог.

фоно́лог (singular nominative)
фоно́логи (plural nominative)
фоно́лога (singular genitive)
фоно́логів (plural genitive)
фоно́логу (singular dative)
фоно́логові (singular dative)
фоно́логам (plural dative)
фоно́лога (singular accusative)
фоно́логів (plural accusative)
фоно́логом (singular instrumental)
фоно́логами (plural instrumental)
на/у фоно́логові, (singular locative)
фоно́логу (singular locative)
на/у фоно́логах (plural locative)
фоно́логу (singular vocative)
фоно́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


фонологічно

Forme adverbiale de фонологічний (« phonologique »).

Adverbe dérivé du préfixe фоно-, avec le suffixe -логічно.


автологічний

Adjectif dérivé de автологія (« autologisme »), avec le suffixe -ічний.

Adjectif dérivé du préfixe авто-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
автологі́чний (masculine nominative)
автологі́чна (feminine nominative)
автологі́чне (neuter nominative)
автологі́чні (nominative)
автологі́чного (masculine genitive)
автологі́чної (feminine genitive)
автологі́чного (neuter genitive)
автологі́чних (genitive)
автологі́чному (masculine dative)
автологі́чній (feminine dative)
автологі́чному (neuter dative)
автологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
автологі́чну (feminine accusative)
автологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
автологі́чним (masculine instrumental)
автологі́чною (feminine instrumental)
автологі́чним (neuter instrumental)
автологі́чними (instrumental)
автологі́чному (masculine locative)
автологі́чнім (masculine locative)
автологі́чній (feminine locative)
автологі́чному (neuter locative)
автологі́чнім (neuter locative)
автологі́чних (locative)


фонологічний

Adjectif dérivé de фонологія (« phonologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectif dérivé du préfixe фоно-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
фонологі́чний (masculine nominative)
фонологі́чна (feminine nominative)
фонологі́чне (neuter nominative)
фонологі́чні (nominative)
фонологі́чного (masculine genitive)
фонологі́чної (feminine genitive)
фонологі́чного (neuter genitive)
фонологі́чних (genitive)
фонологі́чному (masculine dative)
фонологі́чній (feminine dative)
фонологі́чному (neuter dative)
фонологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
фонологі́чну (feminine accusative)
фонологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
фонологі́чним (masculine instrumental)
фонологі́чною (feminine instrumental)
фонологі́чним (neuter instrumental)
фонологі́чними (instrumental)
фонологі́чному (masculine locative)
фонологі́чнім (masculine locative)
фонологі́чній (feminine locative)
фонологі́чному (neuter locative)
фонологі́чнім (neuter locative)
фонологі́чних (locative)


псевдофілолог

Nom dérivé de філолог (« philologue »), avec le préfixe псевдо-.

псевдофіло́лог (singular nominative)
псевдофіло́логи (plural nominative)
псевдофіло́лога (singular genitive)
псевдофіло́логів (plural genitive)
псевдофіло́логу (singular dative)
псевдофіло́логові (singular dative)
псевдофіло́логам (plural dative)
псевдофіло́лога (singular accusative)
псевдофіло́логів (plural accusative)
псевдофіло́логом (singular instrumental)
псевдофіло́логами (plural instrumental)
на/у псевдофіло́логові, (singular locative)
псевдофіло́логу (singular locative)
на/у псевдофіло́логах (plural locative)
псевдофіло́логу (singular vocative)
псевдофіло́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

⁽ᵖˢᵉᵛᵈᵒᶠⁱˡᵒˡᵒʰ⁾


морфологія

Nom dérivé du préfixe морфо-, avec le suffixe -логія.

морфоло́гія (singular nominative)
морфоло́гії (plural nominative)
морфоло́гії (singular genitive)
морфоло́гій (plural genitive)
морфоло́гії (singular dative)
морфоло́гіям (plural dative)
морфоло́гію (singular accusative)
морфоло́гії (plural accusative)
морфоло́гією (singular instrumental)
морфоло́гіями (plural instrumental)
на/у морфоло́гії (singular locative)
на/у морфоло́гіях (plural locative)
морфоло́гіє (singular vocative)
морфоло́гії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ᵐᵒʳᶠᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


автологія

Nom dérivé du préfixe авто-, avec le suffixe -логія.

автоло́гія (singular nominative)
автоло́гії (plural nominative)
автоло́гії (singular genitive)
автоло́гій (plural genitive)
автоло́гії (singular dative)
автоло́гіям (plural dative)
автоло́гію (singular accusative)
автоло́гії (plural accusative)
автоло́гією (singular instrumental)
автоло́гіями (plural instrumental)
на/в автоло́гії (singular locative)
на/в автоло́гіях (plural locative)
автоло́гіє (singular vocative)
автоло́гії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ᵃᵛᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


фонологізація

Nom dérivé de фонологія (« phonologie »), avec le suffixe -ізація.

фонологіза́ція (singular nominative)
фонологіза́ції (plural nominative)
фонологіза́ції (singular genitive)
фонологіза́цій (plural genitive)
фонологіза́ції (singular dative)
фонологіза́ціям (plural dative)
фонологіза́цію (singular accusative)
фонологіза́ції (plural accusative)
фонологіза́цією (singular instrumental)
фонологіза́ціями (plural instrumental)
на/в фонологіза́ції (singular locative)
на/в фонологіза́ціях (plural locative)
фонологіза́ціє (singular vocative)
фонологіза́ції (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ᶠᵒⁿᵒˡᵒʰⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵃ⁾


ареалогічний

Adjectif dérivé de ареалогія (« aréalogie »), avec le suffixe -ічний.

Cas
Singulier
Pluriel
ареалогі́чний (masculine nominative)
ареалогі́чна (feminine nominative)
ареалогі́чне (neuter nominative)
ареалогі́чні (nominative)
ареалогі́чного (masculine genitive)
ареалогі́чної (feminine genitive)
ареалогі́чного (neuter genitive)
ареалогі́чних (genitive)
ареалогі́чному (masculine dative)
ареалогі́чній (feminine dative)
ареалогі́чному (neuter dative)
ареалогі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ареалогі́чну (feminine accusative)
ареалогі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ареалогі́чним (masculine instrumental)
ареалогі́чною (feminine instrumental)
ареалогі́чним (neuter instrumental)
ареалогі́чними (instrumental)
ареалогі́чному (masculine locative)
ареалогі́чнім (masculine locative)
ареалогі́чній (feminine locative)
ареалогі́чному (neuter locative)
ареалогі́чнім (neuter locative)
ареалогі́чних (locative)


аспектологічно

Forme adverbiale de аспектологічний (« aspectologique »).


аспектологічний

Adjectif dérivé de аспектологія (« aspectologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectif dérivé de аспект (« aspect »), avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
аспектологі́чний (masculine nominative)
аспектологі́чна (feminine nominative)
аспектологі́чне (neuter nominative)
аспектологі́чні (nominative)
аспектологі́чного (masculine genitive)
аспектологі́чної (feminine genitive)
аспектологі́чного (neuter genitive)
аспектологі́чних (genitive)
аспектологі́чному (masculine dative)
аспектологі́чній (feminine dative)
аспектологі́чному (neuter dative)
аспектологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
аспектологі́чну (feminine accusative)
аспектологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
аспектологі́чним (masculine instrumental)
аспектологі́чною (feminine instrumental)
аспектологі́чним (neuter instrumental)
аспектологі́чними (instrumental)
аспектологі́чному (masculine locative)
аспектологі́чнім (masculine locative)
аспектологі́чній (feminine locative)
аспектологі́чному (neuter locative)
аспектологі́чнім (neuter locative)
аспектологі́чних (locative)


ареалогія

Du latin area (« aire, surface ») avec le suffixe -логія.

ареало́гія (singular nominative)
ареало́гії (singular genitive)
ареало́гії (singular dative)
ареало́гію (singular accusative)
ареало́гією (singular instrumental)
на/в ареало́гії (singular locative)
ареало́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵃʳᵉᵃˡᵒʰⁱʲᵃ⁾

Aréalogie (science d’origine russe qui étudie les aires de répartition).


аспектологія

Nom dérivé de аспект (« aspect »), avec le suffixe -логія.

аспектоло́гія (singular nominative)
аспектоло́гії (singular genitive)
аспектоло́гії (singular dative)
аспектоло́гію (singular accusative)
аспектоло́гією (singular instrumental)
на/в аспектоло́гії (singular locative)
аспектоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵃˢᵖᵉᵏᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


ґендерні студії

Nom composé de ґе́ндерний (« genré, relatif au genre ») et de студія (« étude »).

ґе́ндерні сту́дії (plural nominative)
ґе́ндерних сту́дій (plural genitive)
ґе́ндерним сту́діям (plural dative)
ґе́ндерні сту́дії (plural accusative)
ґе́ндерними сту́діями (plural instrumental)
на/у ґе́ндерних сту́діях (plural locative)
ґе́ндерні сту́дії (plural vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak


гендерні дослідження

Nom composé de гендерний (« genré, en rapport avec le genre ») et de дослідження (« recherche scientifique »).

ге́ндерні дослі́дження (plural nominative)
ге́ндерних дослі́джень (plural genitive)
ге́ндерним дослі́дженням (plural dative)
ге́ндерні дослі́дження (plural accusative)
ге́ндерними дослі́дженнями (plural instrumental)
на/у ге́ндерних дослі́дженнях (plural locative)
ге́ндерні дослі́дження (plural vocative)
Nom de type 2a- selon Zaliznyak

fr-гендерні_дослідження-uk-noun-wCUXaR0K


гаплологія

Nom dérivé du préfixe гапло-, avec le suffixe -логія.

гаплоло́гія (singular nominative)
гаплоло́гії (plural nominative)
гаплоло́гії (singular genitive)
гаплоло́гій (plural genitive)
гаплоло́гії (singular dative)
гаплоло́гіям (plural dative)
гаплоло́гію (singular accusative)
гаплоло́гії (plural accusative)
гаплоло́гією (singular instrumental)
гаплоло́гіями (plural instrumental)
на/у гаплоло́гії (singular locative)
на/у гаплоло́гіях (plural locative)
гаплоло́гіє (singular vocative)
гаплоло́гії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ʰᵃᵖˡᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


гендерологія

гендероло́гія (singular nominative)
гендероло́гії (singular genitive)
гендероло́гії (singular dative)
гендероло́гію (singular accusative)
гендероло́гією (singular instrumental)
на/у гендероло́гії (singular locative)
гендероло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ʰᵉⁿᵈᵉʳᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


мовознавчий

Adjectif dérivé du préfixe мово- (« langue »), avec le suffixe -знавчий (« qui est connu »).

Cas
Singulier
Pluriel
мовозна́вчий (masculine nominative)
мовозна́вча (feminine nominative)
мовозна́вче (neuter nominative)
мовозна́вчі (nominative)
мовозна́вчого (masculine genitive)
мовозна́вчої (feminine genitive)
мовозна́вчого (neuter genitive)
мовозна́вчих (genitive)
мовозна́вчому (masculine dative)
мовозна́вчій (feminine dative)
мовозна́вчому (neuter dative)
мовозна́вчим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
мовозна́вчу (feminine accusative)
мовозна́вче (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
мовозна́вчим (masculine instrumental)
мовозна́вчою (feminine instrumental)
мовозна́вчим (neuter instrumental)
мовозна́вчими (instrumental)
мовозна́вчому (masculine locative)
мовозна́вчім (masculine locative)
мовозна́вчій (feminine locative)
мовозна́вчому (neuter locative)
мовозна́вчім (neuter locative)
мовозна́вчих (locative)


лінгвістичний

Adjectif dérivé de лінгвістика (« linguistique »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
лінгвісти́чний (masculine nominative)
лінгвісти́чна (feminine nominative)
лінгвісти́чне (neuter nominative)
лінгвісти́чні (nominative)
лінгвісти́чного (masculine genitive)
лінгвісти́чної (feminine genitive)
лінгвісти́чного (neuter genitive)
лінгвісти́чних (genitive)
лінгвісти́чному (masculine dative)
лінгвісти́чній (feminine dative)
лінгвісти́чному (neuter dative)
лінгвісти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
лінгвісти́чну (feminine accusative)
лінгвісти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
лінгвісти́чним (masculine instrumental)
лінгвісти́чною (feminine instrumental)
лінгвісти́чним (neuter instrumental)
лінгвісти́чними (instrumental)
лінгвісти́чному (masculine locative)
лінгвісти́чнім (masculine locative)
лінгвісти́чній (feminine locative)
лінгвісти́чному (neuter locative)
лінгвісти́чнім (neuter locative)
лінгвісти́чних (locative)


грамато-

Du grec ancien γράμμα, γράμματος, grámma, grámmatos (« lettre »).

Préfixe non accentué correspondant au préfixe français grammato-.


глотологія

Nom dérivé du préfixe глото-, avec le suffixe -логія.

глотоло́гія (singular nominative)
глотоло́гії (singular genitive)
глотоло́гії (singular dative)
глотоло́гію (singular accusative)
глотоло́гією (singular instrumental)
на/у глотоло́гії (singular locative)
глотоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ʰˡᵒᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


граматологічний

Adjectif dérivé de граматологія (« grammatologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectif dérivé du préfixe грамато-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
граматологі́чний (masculine nominative)
граматологі́чна (feminine nominative)
граматологі́чне (neuter nominative)
граматологі́чні (nominative)
граматологі́чного (masculine genitive)
граматологі́чної (feminine genitive)
граматологі́чного (neuter genitive)
граматологі́чних (genitive)
граматологі́чному (masculine dative)
граматологі́чній (feminine dative)
граматологі́чному (neuter dative)
граматологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
граматологі́чну (feminine accusative)
граматологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
граматологі́чним (masculine instrumental)
граматологі́чною (feminine instrumental)
граматологі́чним (neuter instrumental)
граматологі́чними (instrumental)
граматологі́чному (masculine locative)
граматологі́чнім (masculine locative)
граматологі́чній (feminine locative)
граматологі́чному (neuter locative)
граматологі́чнім (neuter locative)
граматологі́чних (locative)


лінгвіст

Du latin lingua (« langue ») avec le suffixe -іст.

лінгві́ст (singular nominative)
лінгві́сти (plural nominative)
лінгві́ста (singular genitive)
лінгві́стів (plural genitive)
лінгві́сту (singular dative)
лінгві́стові (singular dative)
лінгві́стам (plural dative)
лінгві́ста (singular accusative)
лінгві́стів (plural accusative)
лінгві́стом (singular instrumental)
лінгві́стами (plural instrumental)
на/у лінгві́сті, (singular locative)
лінгві́стові (singular locative)
на/у лінгві́стах (plural locative)
лінгві́сте (singular vocative)
лінгві́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
лінгвістка (feminine)


граматичний

Adjectif dérivé de граматика (« grammaire »), avec le suffixe -ичний.

Adjectif dérivé du préfixe грамато-, avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
грамати́чний (masculine nominative)
грамати́чна (feminine nominative)
грамати́чне (neuter nominative)
грамати́чні (nominative)
грамати́чного (masculine genitive)
грамати́чної (feminine genitive)
грамати́чного (neuter genitive)
грамати́чних (genitive)
грамати́чному (masculine dative)
грамати́чній (feminine dative)
грамати́чному (neuter dative)
грамати́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
грамати́чну (feminine accusative)
грамати́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
грамати́чним (masculine instrumental)
грамати́чною (feminine instrumental)
грамати́чним (neuter instrumental)
грамати́чними (instrumental)
грамати́чному (masculine locative)
грамати́чнім (masculine locative)
грамати́чній (feminine locative)
грамати́чному (neuter locative)
грамати́чнім (neuter locative)
грамати́чних (locative)


мовознавство

Nom dérivé du préfixe мово-, avec le suffixe -знавство.

мовозна́вство (singular nominative)
мовозна́вства (singular genitive)
мовозна́вству (singular dative)
мовозна́вство (singular accusative)
мовозна́вством (singular instrumental)
на/у мовозна́встві (singular locative)
мовозна́вство (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

⁽ᵐᵒᵛᵒᶻⁿᵃᵛˢᵗᵛᵒ⁾


дактилологічний

Adjectif dérivé de дактилологія (« dactylologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectif dérivé du préfixe дактило-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
дактилологі́чний (masculine nominative)
дактилологі́чна (feminine nominative)
дактилологі́чне (neuter nominative)
дактилологі́чні (nominative)
дактилологі́чного (masculine genitive)
дактилологі́чної (feminine genitive)
дактилологі́чного (neuter genitive)
дактилологі́чних (genitive)
дактилологі́чному (masculine dative)
дактилологі́чній (feminine dative)
дактилологі́чному (neuter dative)
дактилологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
дактилологі́чну (feminine accusative)
дактилологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
дактилологі́чним (masculine instrumental)
дактилологі́чною (feminine instrumental)
дактилологі́чним (neuter instrumental)
дактилологі́чними (instrumental)
дактилологі́чному (masculine locative)
дактилологі́чнім (masculine locative)
дактилологі́чній (feminine locative)
дактилологі́чному (neuter locative)
дактилологі́чнім (neuter locative)
дактилологі́чних (locative)


лінгвістка

Nom dérivé de лінгвіст (« linguiste »), avec le suffixe -ка.

лінгві́стка (singular nominative)
лінгві́стки (plural nominative)
лінгві́стки (singular genitive)
лінгві́сток (plural genitive)
лінгві́стці (singular dative)
лінгві́сткам (plural dative)
лінгві́стку (singular accusative)
лінгві́сток (plural accusative)
лінгві́сткою (singular instrumental)
лінгві́стками (plural instrumental)
на/у лінгві́стці (singular locative)
на/у лінгві́стках (plural locative)
лінгві́стко (singular vocative)
лінгві́стки (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak
лінгвіст (masculine)

⁽ˡⁱⁿʰᵛⁱˢᵗᵏᵃ⁾


мовознавець

Nom dérivé du préfixe мово- (« langue »), avec le suffixe -знавець (« spécialiste »).

мовозна́вець (singular nominative)
мовозна́вці (plural nominative)
мовозна́вця (singular genitive)
мовозна́вців (plural genitive)
мовозна́вцю (singular dative)
мовозна́вцеві (singular dative)
мовозна́вцям (plural dative)
мовозна́вця (singular accusative)
мовозна́вців (plural accusative)
мовозна́вцем (singular instrumental)
мовозна́вцями (plural instrumental)
на/у мовозна́вці, (singular locative)
мовозна́вцеві, (singular locative)
мовозна́вцю (singular locative)
на/у мовозна́вцях (plural locative)
мовозна́вцю (singular vocative)
мовозна́вці (plural vocative)
Nom de type 5*a selon Zaliznyak

Uk-мовознавець.ogg


граматикалізація

граматикаліза́ція (singular nominative)
граматикаліза́ції (singular genitive)
граматикаліза́ції (singular dative)
граматикаліза́цію (singular accusative)
граматикаліза́цією (singular instrumental)
на/у граматикаліза́ції (singular locative)
граматикаліза́ціє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ʰʳᵃᵐᵃᵗʸᵏᵃˡⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵃ⁾


глотохронологія

Nom dérivé de хронологія (« chronologie »), avec le préfixe глото-.

глотохроноло́гія (singular nominative)
глотохроноло́гії (singular genitive)
глотохроноло́гії (singular dative)
глотохроноло́гію (singular accusative)
глотохроноло́гією (singular instrumental)
на/у глотохроноло́гії (singular locative)
глотохроноло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ʰˡᵒᵗᵒᵏʰʳᵒⁿᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


граматологія

Nom dérivé du préfixe грамато-, avec le suffixe -логія.

граматоло́гія (singular nominative)
граматоло́гії (singular genitive)
граматоло́гії (singular dative)
граматоло́гію (singular accusative)
граматоло́гією (singular instrumental)
на/у граматоло́гії (singular locative)
граматоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ʰʳᵃᵐᵃᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


дактилологія

Nom dérivé du préfixe дактило-, avec le suffixe -логія.

дактилоло́гія (singular nominative)
дактилоло́гії (singular genitive)
дактилоло́гії (singular dative)
дактилоло́гію (singular accusative)
дактилоло́гією (singular instrumental)
на/у дактилоло́гії (singular locative)
дактилоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵈᵃᵏᵗʸˡᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


граматист

Nom dérivé du préfixe грамато-, avec le suffixe -ист.

грамати́ст (singular nominative)
грамати́сти (plural nominative)
грамати́ста (singular genitive)
грамати́стів (plural genitive)
грамати́сту (singular dative)
грамати́стові (singular dative)
грамати́стам (plural dative)
грамати́ста (singular accusative)
грамати́стів (plural accusative)
грамати́стом (singular instrumental)
грамати́стами (plural instrumental)
на/у грамати́сті, (singular locative)
грамати́стові (singular locative)
на/у грамати́стах (plural locative)
грамати́сте (singular vocative)
грамати́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


граматик

Nom dérivé de граматика (« grammaire »), avec le suffixe -ик.

Nom dérivé du préfixe грамато-, avec le suffixe -ик.

грама́тик (singular nominative)
грама́тики (plural nominative)
грама́тика (singular genitive)
грама́тиків (plural genitive)
грама́тику (singular dative)
грама́тикові (singular dative)
грама́тикам (plural dative)
грама́тика (singular accusative)
грама́тиків (plural accusative)
грама́тиком (singular instrumental)
грама́тиками (plural instrumental)
на/у грама́тикові, (singular locative)
грама́тику (singular locative)
на/у грама́тиках (plural locative)
грама́тику (singular vocative)
грама́тики (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak


діалектологічно

Forme adverbiale de діалектологічний (« dilaectologique »).

Adverbe dérivé de діалект (« dialecte »), avec le suffixe -логічно.


діалектологічний

Adjectif dérivé de діалектологія (« dialectologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectif dérivé de діалект (« dialecte »), avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
діалектологі́чний (masculine nominative)
діалектологі́чна (feminine nominative)
діалектологі́чне (neuter nominative)
діалектологі́чні (nominative)
діалектологі́чного (masculine genitive)
діалектологі́чної (feminine genitive)
діалектологі́чного (neuter genitive)
діалектологі́чних (genitive)
діалектологі́чному (masculine dative)
діалектологі́чній (feminine dative)
діалектологі́чному (neuter dative)
діалектологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
діалектологі́чну (feminine accusative)
діалектологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
діалектологі́чним (masculine instrumental)
діалектологі́чною (feminine instrumental)
діалектологі́чним (neuter instrumental)
діалектологі́чними (instrumental)
діалектологі́чному (masculine locative)
діалектологі́чнім (masculine locative)
діалектологі́чній (feminine locative)
діалектологі́чному (neuter locative)
діалектологі́чнім (neuter locative)
діалектологі́чних (locative)

LL-Q8798 (ukr)-Tohaomg-діалектологічний.wav


говорознавство

Nom dérivé de говорити (« parler »), avec le suffixe -знавство.

говорозна́вство (singular nominative)
говорозна́вства (singular genitive)
говорозна́вству (singular dative)
говорозна́вство (singular accusative)
говорозна́вством (singular instrumental)
на/у говорозна́встві (singular locative)
говорозна́вство (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

⁽ʰᵒᵛᵒʳᵒᶻⁿᵃᵛˢᵗᵛᵒ⁾


діялектологія

Nom dérivé de діалект (« dialecte »), avec le suffixe -логія.

діялектоло́гія (singular nominative)
діялектоло́гії (singular genitive)
діялектоло́гії (singular dative)
діялектоло́гію (singular accusative)
діялектоло́гією (singular instrumental)
на/у діялектоло́гії (singular locative)
діялектоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵈⁱʲᵃˡᵉᵏᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


діалектологія

діалектоло́гія (singular nominative)
діалектоло́гії (singular genitive)
діалектоло́гії (singular dative)
діалектоло́гію (singular accusative)
діалектоло́гією (singular instrumental)
на/у діалектоло́гії (singular locative)
діалектоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵈⁱᵃˡᵉᵏᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


етимологічно

Forme adverbiale de етимологічний (« étymologique »).

Adverbe dérivé du préfixe етимо-, avec le suffixe -логічно.


етимологізувати

Verbe dérivé de етимологія (« étymologie »), avec le suffixe -ізувати.

етимологізува́ти etymolohizuvaty \Prononciation ?\ imperfectif intransitif de type 2a


етимологізований

Participe passé passif du verbe етимологізува́ти (« étymologiser »).

Cas
Singulier
Pluriel
етимологізо́ваний (masculine nominative)
етимологізо́вана (feminine nominative)
етимологізо́ване (neuter nominative)
етимологізо́вані (nominative)
етимологізо́ваного (masculine genitive)
етимологізо́ваної (feminine genitive)
етимологізо́ваного (neuter genitive)
етимологізо́ваних (genitive)
етимологізо́ваному (masculine dative)
етимологізо́ваній (feminine dative)
етимологізо́ваному (neuter dative)
етимологізо́ваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
етимологізо́вану (feminine accusative)
етимологізо́ване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
етимологізо́ваним (masculine instrumental)
етимологізо́ваною (feminine instrumental)
етимологізо́ваним (neuter instrumental)
етимологізо́ваними (instrumental)
етимологізо́ваному (masculine locative)
етимологізо́ванім (masculine locative)
етимологізо́ваній (feminine locative)
етимологізо́ваному (neuter locative)
етимологізо́ванім (neuter locative)
етимологізо́ваних (locative)


етимологізування

Déverbal de етимологізувати (« étymologiser »).

етимологізува́ння (singular nominative)
етимологізува́ння (singular genitive)
етимологізува́нню (singular dative)
етимологізува́ння (singular accusative)
етимологізува́нням (singular instrumental)
на/в етимологізува́нні, (singular locative)
етимологізува́нню (singular locative)
етимологізува́ння (singular vocative)
Nom de type 2a- selon Zaliznyak

⁽ᵉᵗʸᵐᵒˡᵒʰⁱᶻᵘᵛᵃⁿⁿʲᵃ⁾


етимологізація

Nom dérivé de етимологія (« étymologie »), avec le suffixe -ізація.

етимологіза́ція (singular nominative)
етимологіза́ції (plural nominative)
етимологіза́ції (singular genitive)
етимологіза́цій (plural genitive)
етимологіза́ції (singular dative)
етимологіза́ціям (plural dative)
етимологіза́цію (singular accusative)
етимологіза́ції (plural accusative)
етимологіза́цією (singular instrumental)
етимологіза́ціями (plural instrumental)
на/в етимологіза́ції (singular locative)
на/в етимологіза́ціях (plural locative)
етимологіза́ціє (singular vocative)
етимологіза́ції (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ᵉᵗʸᵐᵒˡᵒʰⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵃ⁾


етимологічний

Adjectif dérivé de етимологія (« étymologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectif dérivé du préfixe етимо-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
етимологі́чний (masculine nominative)
етимологі́чна (feminine nominative)
етимологі́чне (neuter nominative)
етимологі́чні (nominative)
етимологі́чного (masculine genitive)
етимологі́чної (feminine genitive)
етимологі́чного (neuter genitive)
етимологі́чних (genitive)
етимологі́чному (masculine dative)
етимологі́чній (feminine dative)
етимологі́чному (neuter dative)
етимологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
етимологі́чну (feminine accusative)
етимологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
етимологі́чним (masculine instrumental)
етимологі́чною (feminine instrumental)
етимологі́чним (neuter instrumental)
етимологі́чними (instrumental)
етимологі́чному (masculine locative)
етимологі́чнім (masculine locative)
етимологі́чній (feminine locative)
етимологі́чному (neuter locative)
етимологі́чнім (neuter locative)
етимологі́чних (locative)


етимологія

Du grec ancien ἐτυμολογία, etumología, composé de ἔτυμος, étumos (« vrai ») et de λόγος, lógos (« parole »), littéralement « étude du vrai sens d’un mot ».

етимоло́гія (singular nominative)
етимоло́гії (plural nominative)
етимоло́гії (singular genitive)
етимоло́гій (plural genitive)
етимоло́гії (singular dative)
етимоло́гіям (plural dative)
етимоло́гію (singular accusative)
етимоло́гії (plural accusative)
етимоло́гією (singular instrumental)
етимоло́гіями (plural instrumental)
на/в етимоло́гії (singular locative)
на/в етимоло́гіях (plural locative)
етимоло́гіє (singular vocative)
етимоло́гії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ᵉᵗʸᵐᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


пасив

паси́в (singular nominative)
паси́ви (plural nominative)
паси́ву (singular genitive)
паси́вів (plural genitive)
паси́ву (singular dative)
паси́вові (singular dative)
паси́вам (plural dative)
паси́в (singular accusative)
паси́ви (plural accusative)
паси́вом (singular instrumental)
паси́вами (plural instrumental)
на/у паси́ві (singular locative)
на/у паси́вах (plural locative)
паси́ве (singular vocative)
паси́ви (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


ідеологема

ідеологе́ма (singular nominative)
ідеологе́ми (plural nominative)
ідеологе́ми (singular genitive)
ідеологе́м (plural genitive)
ідеологе́мі (singular dative)
ідеологе́мам (plural dative)
ідеологе́му (singular accusative)
ідеологе́ми (plural accusative)
ідеологе́мою (singular instrumental)
ідеологе́мами (plural instrumental)
на/в ідеологе́мі (singular locative)
на/в ідеологе́мах (plural locative)
ідеологе́мо (singular vocative)
ідеологе́ми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

⁽ⁱᵈᵉᵒˡᵒʰᵉᵐᵃ⁾


індологічний

Adjectif dérivé de індологія (« indologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectif dérivé du préfixe індо-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
індологі́чний (masculine nominative)
індологі́чна (feminine nominative)
індологі́чне (neuter nominative)
індологі́чні (nominative)
індологі́чного (masculine genitive)
індологі́чної (feminine genitive)
індологі́чного (neuter genitive)
індологі́чних (genitive)
індологі́чному (masculine dative)
індологі́чній (feminine dative)
індологі́чному (neuter dative)
індологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
індологі́чну (feminine accusative)
індологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
індологі́чним (masculine instrumental)
індологі́чною (feminine instrumental)
індологі́чним (neuter instrumental)
індологі́чними (instrumental)
індологі́чному (masculine locative)
індологі́чнім (masculine locative)
індологі́чній (feminine locative)
індологі́чному (neuter locative)
індологі́чнім (neuter locative)
індологі́чних (locative)


індіаніст

індіані́ст (singular nominative)
індіані́сти (plural nominative)
індіані́ста (singular genitive)
індіані́стів (plural genitive)
індіані́сту (singular dative)
індіані́стові (singular dative)
індіані́стам (plural dative)
індіані́ста (singular accusative)
індіані́стів (plural accusative)
індіані́стом (singular instrumental)
індіані́стами (plural instrumental)
на/в індіані́сті, (singular locative)
індіані́стові (singular locative)
на/в індіані́стах (plural locative)
індіані́сте (singular vocative)
індіані́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


індіаністика

Nom dérivé de індіаніст (« indianiste »), avec le suffixe -ика.

індіані́стика (singular nominative)
індіані́стики (singular genitive)
індіані́стиці (singular dative)
індіані́стику (singular accusative)
індіані́стикою (singular instrumental)
на/в індіані́стиці (singular locative)
індіані́стико (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak

⁽ⁱⁿᵈⁱᵃⁿⁱˢᵗʸᵏᵃ⁾


когнітологічний

Adjectif dérivé de когнітологія (« cognitologie »), avec le suffixe -ічний.

Cas
Singulier
Pluriel
когнітологі́чний (masculine nominative)
когнітологі́чна (feminine nominative)
когнітологі́чне (neuter nominative)
когнітологі́чні (nominative)
когнітологі́чного (masculine genitive)
когнітологі́чної (feminine genitive)
когнітологі́чного (neuter genitive)
когнітологі́чних (genitive)
когнітологі́чному (masculine dative)
когнітологі́чній (feminine dative)
когнітологі́чному (neuter dative)
когнітологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
когнітологі́чну (feminine accusative)
когнітологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
когнітологі́чним (masculine instrumental)
когнітологі́чною (feminine instrumental)
когнітологі́чним (neuter instrumental)
когнітологі́чними (instrumental)
когнітологі́чному (masculine locative)
когнітологі́чнім (masculine locative)
когнітологі́чній (feminine locative)
когнітологі́чному (neuter locative)
когнітологі́чнім (neuter locative)
когнітологі́чних (locative)


індологія

Nom dérivé du préfixe індо-, avec le suffixe -логія.

індоло́гія (singular nominative)
індоло́гії (singular genitive)
індоло́гії (singular dative)
індоло́гію (singular accusative)
індоло́гією (singular instrumental)
на/в індоло́гії (singular locative)
індоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ⁱⁿᵈᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


когнітолог

Apocope de когнітологія (« cognitologie »).

когніто́лог (singular nominative)
когніто́логи (plural nominative)
когніто́лога (singular genitive)
когніто́логів (plural genitive)
когніто́логу (singular dative)
когніто́логові (singular dative)
когніто́логам (plural dative)
когніто́лога (singular accusative)
когніто́логів (plural accusative)
когніто́логом (singular instrumental)
когніто́логами (plural instrumental)
на/у когніто́логові, (singular locative)
когніто́логу (singular locative)
на/у когніто́логах (plural locative)
когніто́логу (singular vocative)
когніто́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

⁽ᵏᵒʰⁿⁱᵗᵒˡᵒʰ⁾


когнітологія

Du latin cognitus avec le suffixe -логія.

когнітоло́гія (singular nominative)
когнітоло́гії (singular genitive)
когнітоло́гії (singular dative)
когнітоло́гію (singular accusative)
когнітоло́гією (singular instrumental)
на/у когнітоло́гії (singular locative)
когнітоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵏᵒʰⁿⁱᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


лексикологічно

Forme adverbiale de лексикологічний (« lexicologique »).

Adverbe dérivé du préfixe лексико-, avec le suffixe -логічно.


лексикографований

Participe passé passif du verbe лексикографува́ти (« lexicographier »).

Cas
Singulier
Pluriel
лексикографо́ваний (masculine nominative)
лексикографо́вана (feminine nominative)
лексикографо́ване (neuter nominative)
лексикографо́вані (nominative)
лексикографо́ваного (masculine genitive)
лексикографо́ваної (feminine genitive)
лексикографо́ваного (neuter genitive)
лексикографо́ваних (genitive)
лексикографо́ваному (masculine dative)
лексикографо́ваній (feminine dative)
лексикографо́ваному (neuter dative)
лексикографо́ваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
лексикографо́вану (feminine accusative)
лексикографо́ване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
лексикографо́ваним (masculine instrumental)
лексикографо́ваною (feminine instrumental)
лексикографо́ваним (neuter instrumental)
лексикографо́ваними (instrumental)
лексикографо́ваному (masculine locative)
лексикографо́ванім (masculine locative)
лексикографо́ваній (feminine locative)
лексикографо́ваному (neuter locative)
лексикографо́ванім (neuter locative)
лексикографо́ваних (locative)


словникарський

Adjectif dérivé de словникар (« lexicographe »), avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
словника́рський (masculine nominative)
словника́рська (feminine nominative)
словника́рське (neuter nominative)
словника́рські (nominative)
словника́рського (masculine genitive)
словника́рської (feminine genitive)
словника́рського (neuter genitive)
словника́рських (genitive)
словника́рському (masculine dative)
словника́рській (feminine dative)
словника́рському (neuter dative)
словника́рським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
словника́рську (feminine accusative)
словника́рське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
словника́рським (masculine instrumental)
словника́рською (feminine instrumental)
словника́рським (neuter instrumental)
словника́рськими (instrumental)
словника́рському (masculine locative)
словника́рськім (masculine locative)
словника́рській (feminine locative)
словника́рському (neuter locative)
словника́рськім (neuter locative)
словника́рських (locative)


лексикологічний

Adjectif dérivé de лексикологія (« lexicologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectif dérivé du préfixe лексико-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
лексикологі́чний (masculine nominative)
лексикологі́чна (feminine nominative)
лексикологі́чне (neuter nominative)
лексикологі́чні (nominative)
лексикологі́чного (masculine genitive)
лексикологі́чної (feminine genitive)
лексикологі́чного (neuter genitive)
лексикологі́чних (genitive)
лексикологі́чному (masculine dative)
лексикологі́чній (feminine dative)
лексикологі́чному (neuter dative)
лексикологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
лексикологі́чну (feminine accusative)
лексикологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
лексикологі́чним (masculine instrumental)
лексикологі́чною (feminine instrumental)
лексикологі́чним (neuter instrumental)
лексикологі́чними (instrumental)
лексикологі́чному (masculine locative)
лексикологі́чнім (masculine locative)
лексикологі́чній (feminine locative)
лексикологі́чному (neuter locative)
лексикологі́чнім (neuter locative)
лексикологі́чних (locative)


лексикографічний

Adjectif dérivé de лексикографія (« lexicographie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectif dérivé du préfixe лексико-, avec le suffixe -графічний.

Cas
Singulier
Pluriel
лексикографі́чний (masculine nominative)
лексикографі́чна (feminine nominative)
лексикографі́чне (neuter nominative)
лексикографі́чні (nominative)
лексикографі́чного (masculine genitive)
лексикографі́чної (feminine genitive)
лексикографі́чного (neuter genitive)
лексикографі́чних (genitive)
лексикографі́чному (masculine dative)
лексикографі́чній (feminine dative)
лексикографі́чному (neuter dative)
лексикографі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
лексикографі́чну (feminine accusative)
лексикографі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
лексикографі́чним (masculine instrumental)
лексикографі́чною (feminine instrumental)
лексикографі́чним (neuter instrumental)
лексикографі́чними (instrumental)
лексикографі́чному (masculine locative)
лексикографі́чнім (masculine locative)
лексикографі́чній (feminine locative)
лексикографі́чному (neuter locative)
лексикографі́чнім (neuter locative)
лексикографі́чних (locative)


лексикографуватися

Verbe dérivé de лексикографувати (« lexicographier »), avec le suffixe -ся.

лексикографува́тися leksykohrafuvatysja \Prononciation ?\ imperfectif impersonnel intransitif pronominal de type 2a


лексикографувати

Verbe dérivé de лексикографія (« lexicographie »), avec le suffixe -увати.

лексикографува́ти leksykohrafuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a


лексикографічно

Forme adverbiale de лексикографічний (« lexicographique »).

Adverbe dérivé du préfixe лексико-, avec le suffixe -графічно.


лексикографія

Nom dérivé du préfixe лексико-, avec le suffixe -графія.

лексикогра́фія (singular nominative)
лексикогра́фії (singular genitive)
лексикогра́фії (singular dative)
лексикогра́фію (singular accusative)
лексикогра́фією (singular instrumental)
на/у лексикогра́фії (singular locative)
лексикогра́фіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

https://commons.wikimedia.org/wiki/Special:FilePath/LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-лексикографія.wav

⁽ˡᵉᵏˢʸᵏᵒʰʳᵃᶠⁱʲᵃ⁾


лексикологія

Nom dérivé du préfixe лексико-, avec le suffixe -логія.

лексиколо́гія (singular nominative)
лексиколо́гії (singular genitive)
лексиколо́гії (singular dative)
лексиколо́гію (singular accusative)
лексиколо́гією (singular instrumental)
на/у лексиколо́гії (singular locative)
лексиколо́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ˡᵉᵏˢʸᵏᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


словникар

Nom dérivé de словник (« dictionnaire »), avec le suffixe -ар.

словника́р (singular nominative)
словникарі́ (plural nominative)
словникаря́ (singular genitive)
словникарі́в (plural genitive)
словникарю́ (singular dative)
словникаре́ві (singular dative)
словникаря́м (plural dative)
словникаря́ (singular accusative)
словникарі́в (plural accusative)
словникаре́м (singular instrumental)
словникаря́ми (plural instrumental)
на/у словникарі́, (singular locative)
словникаре́ві, (singular locative)
словникарю́ (singular locative)
на/у словникаря́х (plural locative)
словника́рю (singular vocative)
словникарі́ (plural vocative)
Nom de type 2b selon Zaliznyak


словникарство

Nom dérivé de словникар (« lexicographe »), avec le suffixe -ство.

словника́рство (singular nominative)
словника́рства (singular genitive)
словника́рству (singular dative)
словника́рство (singular accusative)
словника́рством (singular instrumental)
на/у словника́рстві (singular locative)
словника́рство (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

⁽ˢˡᵒᵛⁿʸᵏᵃʳˢᵗᵛᵒ⁾


лексикографування

Déverbal de лексикографувати.

Nom dérivé de лексикографія (« lexicographie »), avec le suffixe -ування.

Nom dérivé du préfixe лексико-, avec le suffixe -графування.

лексикографува́ння (singular nominative)
лексикографува́ння (singular genitive)
лексикографува́нню (singular dative)
лексикографува́ння (singular accusative)
лексикографува́нням (singular instrumental)
на/у лексикографува́нні, (singular locative)
лексикографува́нню (singular locative)
лексикографува́ння (singular vocative)
Nom de type 2a- selon Zaliznyak

⁽ˡᵉᵏˢʸᵏᵒʰʳᵃᶠᵘᵛᵃⁿⁿʲᵃ⁾


морфонологічний

Adjectif dérivé de морфонологія (« morphonologie »), avec le suffixe -ічний.

Cas
Singulier
Pluriel
морфонологі́чний (masculine nominative)
морфонологі́чна (feminine nominative)
морфонологі́чне (neuter nominative)
морфонологі́чні (nominative)
морфонологі́чного (masculine genitive)
морфонологі́чної (feminine genitive)
морфонологі́чного (neuter genitive)
морфонологі́чних (genitive)
морфонологі́чному (masculine dative)
морфонологі́чній (feminine dative)
морфонологі́чному (neuter dative)
морфонологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
морфонологі́чну (feminine accusative)
морфонологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
морфонологі́чним (masculine instrumental)
морфонологі́чною (feminine instrumental)
морфонологі́чним (neuter instrumental)
морфонологі́чними (instrumental)
морфонологі́чному (masculine locative)
морфонологі́чнім (masculine locative)
морфонологі́чній (feminine locative)
морфонологі́чному (neuter locative)
морфонологі́чнім (neuter locative)
морфонологі́чних (locative)


морфонологія

Mot-valise formé de морфологія et de фонологія.

морфоноло́гія (singular nominative)
морфоноло́гії (singular genitive)
морфоноло́гії (singular dative)
морфоноло́гію (singular accusative)
морфоноло́гією (singular instrumental)
на/у морфоноло́гії (singular locative)
морфоноло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵐᵒʳᶠᵒⁿᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


по-албанському

Adverbe dérivé de албанський (« albanais »), avec le préfixe по-.


по-алгонкінськи

Adverbe dérivé de алгонкінський (« algonquin »), avec le préfixe по-.


ономатологічний

Adjectif dérivé de ономатологія (« onomatologie »), avec le suffixe -ічний.

Cas
Singulier
Pluriel
ономатологі́чний (masculine nominative)
ономатологі́чна (feminine nominative)
ономатологі́чне (neuter nominative)
ономатологі́чні (nominative)
ономатологі́чного (masculine genitive)
ономатологі́чної (feminine genitive)
ономатологі́чного (neuter genitive)
ономатологі́чних (genitive)
ономатологі́чному (masculine dative)
ономатологі́чній (feminine dative)
ономатологі́чному (neuter dative)
ономатологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ономатологі́чну (feminine accusative)
ономатологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ономатологі́чним (masculine instrumental)
ономатологі́чною (feminine instrumental)
ономатологі́чним (neuter instrumental)
ономатологі́чними (instrumental)
ономатологі́чному (masculine locative)
ономатологі́чнім (masculine locative)
ономатологі́чній (feminine locative)
ономатологі́чному (neuter locative)
ономатологі́чнім (neuter locative)
ономатологі́чних (locative)


ономатологія

Du grec ancien ὄνομα, ὀνόματος, ónoma, ónómatos (« nom pour désigner une chose ou une personne »).

ономатоло́гія (singular nominative)
ономатоло́гії (singular genitive)
ономатоло́гії (singular dative)
ономатоло́гію (singular accusative)
ономатоло́гією (singular instrumental)
на/в ономатоло́гії (singular locative)
ономатоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵒⁿᵒᵐᵃᵗᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


алгонкінська мова

Nom composé de алгонкінський (« algonquin ») et de мова (« langue »).

алгонкі́нська мо́ва (singular nominative)
алгонкі́нські мо́ви (plural nominative)
алгонкі́нської мо́ви (singular genitive)
алгонкі́нських мов (plural genitive)
алгонкі́нській мо́ві (singular dative)
алгонкі́нським мо́вам (plural dative)
алгонкі́нську мо́ву (singular accusative)
алгонкі́нські мо́ви (plural accusative)
алгонкі́нською мо́вою (singular instrumental)
алгонкі́нськими мо́вами (plural instrumental)
на/у алгонкі́нській мо́ві (singular locative)
на/у алгонкі́нських мо́вах (plural locative)
алгонкі́нська мо́во (singular vocative)
алгонкі́нські мо́ви (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


ономатолог

ономато́лог (singular nominative)
ономато́логи (plural nominative)
ономато́лога (singular genitive)
ономато́логів (plural genitive)
ономато́логу (singular dative)
ономато́логові (singular dative)
ономато́логам (plural dative)
ономато́лога (singular accusative)
ономато́логів (plural accusative)
ономато́логом (singular instrumental)
ономато́логами (plural instrumental)
на/в ономато́логові, (singular locative)
ономато́логу (singular locative)
на/в ономато́логах (plural locative)
ономато́логу (singular vocative)
ономато́логи (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

⁽ᵒⁿᵒᵐᵃᵗᵒˡᵒʰ⁾


термінологічний

Adjectif dérivé de термінологія (« terminologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectif dérivé du préfixe терміно-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
термінологі́чний (masculine nominative)
термінологі́чна (feminine nominative)
термінологі́чне (neuter nominative)
термінологі́чні (nominative)
термінологі́чного (masculine genitive)
термінологі́чної (feminine genitive)
термінологі́чного (neuter genitive)
термінологі́чних (genitive)
термінологі́чному (masculine dative)
термінологі́чній (feminine dative)
термінологі́чному (neuter dative)
термінологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
термінологі́чну (feminine accusative)
термінологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
термінологі́чним (masculine instrumental)
термінологі́чною (feminine instrumental)
термінологі́чним (neuter instrumental)
термінологі́чними (instrumental)
термінологі́чному (masculine locative)
термінологі́чнім (masculine locative)
термінологі́чній (feminine locative)
термінологі́чному (neuter locative)
термінологі́чнім (neuter locative)
термінологі́чних (locative)


термінологія

Nom dérivé du préfixe терміно-, avec le suffixe -логія.

терміноло́гія (singular nominative)
терміноло́гії (plural nominative)
терміноло́гії (singular genitive)
терміноло́гій (plural genitive)
терміноло́гії (singular dative)
терміноло́гіям (plural dative)
терміноло́гію (singular accusative)
терміноло́гії (plural accusative)
терміноло́гією (singular instrumental)
терміноло́гіями (plural instrumental)
на/у терміноло́гії (singular locative)
на/у терміноло́гіях (plural locative)
терміноло́гіє (singular vocative)
терміноло́гії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ᵗᵉʳᵐⁱⁿᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


алеутська мова

Nom composé de алеутський (« aléoute ») et de мова (« langue »).

алеу́тська мо́ва (singular nominative)
алеу́тські мо́ви (plural nominative)
алеу́тської мо́ви (singular genitive)
алеу́тських мов (plural genitive)
алеу́тській мо́ві (singular dative)
алеу́тським мо́вам (plural dative)
алеу́тську мо́ву (singular accusative)
алеу́тські мо́ви (plural accusative)
алеу́тською мо́вою (singular instrumental)
алеу́тськими мо́вами (plural instrumental)
на/у алеу́тській мо́ві (singular locative)
на/у алеу́тських мо́вах (plural locative)
алеу́тська мо́во (singular vocative)
алеу́тські мо́ви (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


типологічно

Forme adverbiale de l’adjectif типологічний.

Adverbe dérivé du préfixe типо-, avec le suffixe -логічно.


типологічний

Adjectif dérivé de типологія (« typologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectif dérivé du préfixe типо-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
типологі́чний (masculine nominative)
типологі́чна (feminine nominative)
типологі́чне (neuter nominative)
типологі́чні (nominative)
типологі́чного (masculine genitive)
типологі́чної (feminine genitive)
типологі́чного (neuter genitive)
типологі́чних (genitive)
типологі́чному (masculine dative)
типологі́чній (feminine dative)
типологі́чному (neuter dative)
типологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
типологі́чну (feminine accusative)
типологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
типологі́чним (masculine instrumental)
типологі́чною (feminine instrumental)
типологі́чним (neuter instrumental)
типологі́чними (instrumental)
типологі́чному (masculine locative)
типологі́чнім (masculine locative)
типологі́чній (feminine locative)
типологі́чному (neuter locative)
типологі́чнім (neuter locative)
типологі́чних (locative)


типологія

Nom dérivé du préfixe типо-, avec le suffixe -логія.

типоло́гія (singular nominative)
типоло́гії (singular genitive)
типоло́гії (singular dative)
типоло́гію (singular accusative)
типоло́гією (singular instrumental)
на/у типоло́гії (singular locative)
типоло́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵗʸᵖᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


тюркологічний

Adjectif dérivé de тюркологія (« turcologie »), avec le suffixe -ічний.

Adjectif dérivé du préfixe тюрко-, avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
тюркологі́чний (masculine nominative)
тюркологі́чна (feminine nominative)
тюркологі́чне (neuter nominative)
тюркологі́чні (nominative)
тюркологі́чного (masculine genitive)
тюркологі́чної (feminine genitive)
тюркологі́чного (neuter genitive)
тюркологі́чних (genitive)
тюркологі́чному (masculine dative)
тюркологі́чній (feminine dative)
тюркологі́чному (neuter dative)
тюркологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
тюркологі́чну (feminine accusative)
тюркологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
тюркологі́чним (masculine instrumental)
тюркологі́чною (feminine instrumental)
тюркологі́чним (neuter instrumental)
тюркологі́чними (instrumental)
тюркологі́чному (masculine locative)
тюркологі́чнім (masculine locative)
тюркологі́чній (feminine locative)
тюркологі́чному (neuter locative)
тюркологі́чнім (neuter locative)
тюркологі́чних (locative)


тюркологія

Nom dérivé du préfixe тюрко-, avec le suffixe -логія.

тюрколо́гія (singular nominative)
тюрколо́гії (singular genitive)
тюрколо́гії (singular dative)
тюрколо́гію (singular accusative)
тюрколо́гією (singular instrumental)
на/у тюрколо́гії (singular locative)
тюрколо́гіє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵗʲᵘʳᵏᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


фразеологічно

Forme adverbiale de l’adjectif фразеологічний.


фразеологічний

Adjectif dérivé de фразеологія (« phraséologie »), avec le suffixe -ічний.

Cas
Singulier
Pluriel
фразеологі́чний (masculine nominative)
фразеологі́чна (feminine nominative)
фразеологі́чне (neuter nominative)
фразеологі́чні (nominative)
фразеологі́чного (masculine genitive)
фразеологі́чної (feminine genitive)
фразеологі́чного (neuter genitive)
фразеологі́чних (genitive)
фразеологі́чному (masculine dative)
фразеологі́чній (feminine dative)
фразеологі́чному (neuter dative)
фразеологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
фразеологі́чну (feminine accusative)
фразеологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
фразеологі́чним (masculine instrumental)
фразеологі́чною (feminine instrumental)
фразеологі́чним (neuter instrumental)
фразеологі́чними (instrumental)
фразеологі́чному (masculine locative)
фразеологі́чнім (masculine locative)
фразеологі́чній (feminine locative)
фразеологі́чному (neuter locative)
фразеологі́чнім (neuter locative)
фразеологі́чних (locative)


фразеологія

Du grec ancien φράσις, phrasis (« parole ») avec le suffixe -логія.

фразеоло́гія (singular nominative)
фразеоло́гії (plural nominative)
фразеоло́гії (singular genitive)
фразеоло́гій (plural genitive)
фразеоло́гії (singular dative)
фразеоло́гіям (plural dative)
фразеоло́гію (singular accusative)
фразеоло́гії (plural accusative)
фразеоло́гією (singular instrumental)
фразеоло́гіями (plural instrumental)
на/у фразеоло́гії (singular locative)
на/у фразеоло́гіях (plural locative)
фразеоло́гіє (singular vocative)
фразеоло́гії (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

Uk-фразеологія.ogg

⁽ᶠʳᵃᶻᵉᵒˡᵒʰⁱʲᵃ⁾


живий

Cas
Singulier
Pluriel
живи́й (masculine nominative)
жива́ (feminine nominative)
живе́ (neuter nominative)
живі́ (nominative)
живо́го (masculine genitive)
живо́ї (feminine genitive)
живо́го (neuter genitive)
живи́х (genitive)
живо́му (masculine dative)
живі́й (feminine dative)
живо́му (neuter dative)
живи́м (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
живу́ (feminine accusative)
живе́ (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
живи́м (masculine instrumental)
живо́ю (feminine instrumental)
живи́м (neuter instrumental)
живи́ми (instrumental)
живо́му (masculine locative)
живі́м (masculine locative)
живі́й (feminine locative)
живо́му (neuter locative)
живі́м (neuter locative)
живи́х (locative)

бистрий

sens général : vivant, qui se déplace, qui bouge

Vivant, animé (en parlant d’un mot par opposition à « inanimé »).


діалектично-логічний

Adjectif dérivé de діалектичний (« dialectique »), avec le suffixe -логічний.

Cas
Singulier
Pluriel
діалекти́чно-логі́чний (masculine nominative)
діалекти́чно-логі́чна (feminine nominative)
діалекти́чно-логі́чне (neuter nominative)
діалекти́чно-логі́чні (nominative)
діалекти́чно-логі́чного (masculine genitive)
діалекти́чно-логі́чної (feminine genitive)
діалекти́чно-логі́чного (neuter genitive)
діалекти́чно-логі́чних (genitive)
діалекти́чно-логі́чному (masculine dative)
діалекти́чно-логі́чній (feminine dative)
діалекти́чно-логі́чному (neuter dative)
діалекти́чно-логі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
діалекти́чно-логі́чну (feminine accusative)
діалекти́чно-логі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
діалекти́чно-логі́чним (masculine instrumental)
діалекти́чно-логі́чною (feminine instrumental)
діалекти́чно-логі́чним (neuter instrumental)
діалекти́чно-логі́чними (instrumental)
діалекти́чно-логі́чному (masculine locative)
діалекти́чно-логі́чнім (masculine locative)
діалекти́чно-логі́чній (feminine locative)
діалекти́чно-логі́чному (neuter locative)
діалекти́чно-логі́чнім (neuter locative)
діалекти́чно-логі́чних (locative)


буквочка

бу́квочка (singular nominative)
бу́квочки (plural nominative)
бу́квочки (singular genitive)
бу́квочок (plural genitive)
бу́квочці (singular dative)
бу́квочкам (plural dative)
бу́квочку (singular accusative)
бу́квочки (plural accusative)
бу́квочкою (singular instrumental)
бу́квочками (plural instrumental)
на/у бу́квочці (singular locative)
на/у бу́квочках (plural locative)
бу́квочко (singular vocative)
бу́квочки (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak

Lettre (signe servant à écrire des mots).


ієрогліф

Du grec ancien ἱερογλύφος, hierógluphos (« scribe »).

ієро́гліф (singular nominative)
ієро́гліфи (plural nominative)
ієро́гліфа (singular genitive)
ієро́гліфів (plural genitive)
ієро́гліфу (singular dative)
ієро́гліфові (singular dative)
ієро́гліфам (plural dative)
ієро́гліф (singular accusative)
ієро́гліфи (plural accusative)
ієро́гліфом (singular instrumental)
ієро́гліфами (plural instrumental)
на/в ієро́гліфі (singular locative)
на/в ієро́гліфах (plural locative)
ієро́гліфе (singular vocative)
ієро́гліфи (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Uk-ієрогліф.ogg


гієрогліф

гієро́гліф (singular nominative)
гієро́гліфи (plural nominative)
гієро́гліфа (singular genitive)
гієро́гліфів (plural genitive)
гієро́гліфу (singular dative)
гієро́гліфові (singular dative)
гієро́гліфам (plural dative)
гієро́гліф (singular accusative)
гієро́гліфи (plural accusative)
гієро́гліфом (singular instrumental)
гієро́гліфами (plural instrumental)
на/у гієро́гліфі (singular locative)
на/у гієро́гліфах (plural locative)
гієро́гліфе (singular vocative)
гієро́гліфи (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

⁽ʰⁱʲᵉʳᵒʰˡⁱᶠ⁾


мінускул

міну́скул (singular nominative)
міну́скули (plural nominative)
міну́скула (singular genitive)
міну́скулів (plural genitive)
міну́скулу (singular dative)
міну́скулові (singular dative)
міну́скулам (plural dative)
міну́скул (singular accusative)
міну́скули (plural accusative)
міну́скулом (singular instrumental)
міну́скулами (plural instrumental)
на/у міну́скулі (singular locative)
на/у міну́скулах (plural locative)
міну́скуле (singular vocative)
міну́скули (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


мініскул

міні́скул (singular nominative)
міні́скули (plural nominative)
міні́скула (singular genitive)
міні́скулів (plural genitive)
міні́скулу (singular dative)
міні́скулові (singular dative)
міні́скулам (plural dative)
міні́скул (singular accusative)
міні́скули (plural accusative)
міні́скулом (singular instrumental)
міні́скулами (plural instrumental)
на/у міні́скулі (singular locative)
на/у міні́скулах (plural locative)
міні́скуле (singular vocative)
міні́скули (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


маюскул

маю́скул (singular nominative)
маю́скули (plural nominative)
маю́скула (singular genitive)
маю́скулів (plural genitive)
маю́скулу (singular dative)
маю́скулові (singular dative)
маю́скулам (plural dative)
маю́скул (singular accusative)
маю́скули (plural accusative)
маю́скулом (singular instrumental)
маю́скулами (plural instrumental)
на/у маю́скулі (singular locative)
на/у маю́скулах (plural locative)
маю́скуле (singular vocative)
маю́скули (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


монгольська мова

Nom composé de монгольський (« mongol ») et de мова (« langue »).

монго́льська мо́ва (singular nominative)
монго́льські мо́ви (plural nominative)
монго́льської мо́ви (singular genitive)
монго́льських мов (plural genitive)
монго́льській мо́ві (singular dative)
монго́льським мо́вам (plural dative)
монго́льську мо́ву (singular accusative)
монго́льські мо́ви (plural accusative)
монго́льською мо́вою (singular instrumental)
монго́льськими мо́вами (plural instrumental)
на/у монго́льській мо́ві (singular locative)
на/у монго́льських мо́вах (plural locative)
монго́льська мо́во (singular vocative)
монго́льські мо́ви (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


кириличний

Adjectif dérivé de Кирило (« Cyrille »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
кири́личний (masculine nominative)
кири́лична (feminine nominative)
кири́личне (neuter nominative)
кири́личні (nominative)
кири́личного (masculine genitive)
кири́личної (feminine genitive)
кири́личного (neuter genitive)
кири́личних (genitive)
кири́личному (masculine dative)
кири́личній (feminine dative)
кири́личному (neuter dative)
кири́личним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
кири́личну (feminine accusative)
кири́личне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
кири́личним (masculine instrumental)
кири́личною (feminine instrumental)
кири́личним (neuter instrumental)
кири́личними (instrumental)
кири́личному (masculine locative)
кири́личнім (masculine locative)
кири́личній (feminine locative)
кири́личному (neuter locative)
кири́личнім (neuter locative)
кири́личних (locative)

Cyrillique (relatif à l’alphabet cyrillique).


кирилізація

Nom dérivé de Кирило (« Cyrille »), avec le suffixe -ізація.

кириліза́ція (singular nominative)
кириліза́ції (singular genitive)
кириліза́ції (singular dative)
кириліза́цію (singular accusative)
кириліза́цією (singular instrumental)
на/у кириліза́ції (singular locative)
кириліза́ціє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵏʸʳʸˡⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵃ⁾


кирилиця

Du prénom Кирило, personnage historique qui créa l’alphabet cyrillique.

кири́лиця (singular nominative)
кири́лиці (singular genitive)
кири́лиці (singular dative)
кири́лицю (singular accusative)
кири́лицею (singular instrumental)
на/у кири́лиці (singular locative)
кири́лице (singular vocative)
Nom de type 5a- selon Zaliznyak

⁽ᵏʸʳʸˡʸᵗˢʲᵃ⁾


архаїзувати

Verbe dérivé de архаїзм (« archaïsme »), avec le suffixe -їзувати.

архаїзува́ти arkhajizuvaty \Prononciation ?\ perfectif et imperfectif transitif de type 2a


архаїзуватися

Verbe dérivé de архаїзувати (« archaïser »), avec le suffixe -ся.

архаїзува́тися arkhajizuvatysja \Prononciation ?\ perfectif et imperfectif impersonnel transitif pronominal de type 2a


застарілий

Participe passé actif du verbe заста́рі́ти (« vieillir »).

Cas
Singulier
Pluriel
застарі́лий (masculine nominative)
застарі́ла (feminine nominative)
застарі́ле (neuter nominative)
застарі́лі (nominative)
застарі́лого (masculine genitive)
застарі́лої (feminine genitive)
застарі́лого (neuter genitive)
застарі́лих (genitive)
застарі́лому (masculine dative)
застарі́лій (feminine dative)
застарі́лому (neuter dative)
застарі́лим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
застарі́лу (feminine accusative)
застарі́ле (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
застарі́лим (masculine instrumental)
застарі́лою (feminine instrumental)
застарі́лим (neuter instrumental)
застарі́лими (instrumental)
застарі́лому (masculine locative)
застарі́лім (masculine locative)
застарі́лій (feminine locative)
застарі́лому (neuter locative)
застарі́лім (neuter locative)
застарі́лих (locative)


архаїзм

архаї́зм (singular nominative)
архаї́зми (plural nominative)
архаї́зму (singular genitive)
архаї́змів (plural genitive)
архаї́зму (singular dative)
архаї́змові (singular dative)
архаї́змам (plural dative)
архаї́зм (singular accusative)
архаї́зми (plural accusative)
архаї́змом (singular instrumental)
архаї́змами (plural instrumental)
на/в архаї́змі (singular locative)
на/в архаї́змах (plural locative)
архаї́зме (singular vocative)
архаї́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


архаїзація

Nom dérivé de архаїзм (« archaïsme »), avec le suffixe -їзація.

архаїза́ція (singular nominative)
архаїза́ції (singular genitive)
архаїза́ції (singular dative)
архаїза́цію (singular accusative)
архаїза́цією (singular instrumental)
на/в архаїза́ції (singular locative)
архаїза́ціє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵃ⁾


гебраїзований

Participe passé passif du verbe гебраїзува́ти (« hébraïser »).

Cas
Singulier
Pluriel
гебраїзо́ваний (masculine nominative)
гебраїзо́вана (feminine nominative)
гебраїзо́ване (neuter nominative)
гебраїзо́вані (nominative)
гебраїзо́ваного (masculine genitive)
гебраїзо́ваної (feminine genitive)
гебраїзо́ваного (neuter genitive)
гебраїзо́ваних (genitive)
гебраїзо́ваному (masculine dative)
гебраїзо́ваній (feminine dative)
гебраїзо́ваному (neuter dative)
гебраїзо́ваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
гебраїзо́вану (feminine accusative)
гебраїзо́ване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
гебраїзо́ваним (masculine instrumental)
гебраїзо́ваною (feminine instrumental)
гебраїзо́ваним (neuter instrumental)
гебраїзо́ваними (instrumental)
гебраїзо́ваному (masculine locative)
гебраїзо́ванім (masculine locative)
гебраїзо́ваній (feminine locative)
гебраїзо́ваному (neuter locative)
гебраїзо́ванім (neuter locative)
гебраїзо́ваних (locative)


гебраїзувати

Verbe dérivé de гебраїзм (« hébraïsme »), avec le suffixe -їзувати.

гебраїзува́ти hebrajizuvaty \Prononciation ?\ perfectif et imperfectif intransitif de type 2a


гебраїзм

гебраї́зм (singular nominative)
гебраї́зми (plural nominative)
гебраї́зму (singular genitive)
гебраї́змів (plural genitive)
гебраї́зму (singular dative)
гебраї́змові (singular dative)
гебраї́змам (plural dative)
гебраї́зм (singular accusative)
гебраї́зми (plural accusative)
гебраї́змом (singular instrumental)
гебраї́змами (plural instrumental)
на/у гебраї́змі (singular locative)
на/у гебраї́змах (plural locative)
гебраї́зме (singular vocative)
гебраї́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


гебраїст

Nom dérivé de гебраїзм (« hébraïsme »), avec le suffixe -їст.

гебраї́ст (singular nominative)
гебраї́сти (plural nominative)
гебраї́ста (singular genitive)
гебраї́стів (plural genitive)
гебраї́сту (singular dative)
гебраї́стові (singular dative)
гебраї́стам (plural dative)
гебраї́ста (singular accusative)
гебраї́стів (plural accusative)
гебраї́стом (singular instrumental)
гебраї́стами (plural instrumental)
на/у гебраї́сті, (singular locative)
гебраї́стові (singular locative)
на/у гебраї́стах (plural locative)
гебраї́сте (singular vocative)
гебраї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


гебраїстика

Nom dérivé de гебраїст (« hébraïste »), avec le suffixe -ика.

гебраї́стика (singular nominative)
гебраї́стики (singular genitive)
гебраї́стиці (singular dative)
гебраї́стику (singular accusative)
гебраї́стикою (singular instrumental)
на/у гебраї́стиці (singular locative)
гебраї́стико (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵃ⁾

Étude de la langue ou de la culture hébraïque.


індоєвропеїстика

Nom dérivé de індоєвропеїст (« indoeuropéiste »), avec le suffixe -ика.

індоєвропеї́стика (singular nominative)
індоєвропеї́стики (singular genitive)
індоєвропеї́стиці (singular dative)
індоєвропеї́стику (singular accusative)
індоєвропеї́стикою (singular instrumental)
на/в індоєвропеї́стиці (singular locative)
індоєвропеї́стико (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak

⁽ⁱⁿᵈᵒʲᵉᵛʳᵒᵖᵉʲⁱˢᵗʸᵏᵃ⁾


актуалізувати

Du français actualiser avec le suffixe -увати.

актуалізува́ти aktualizuvaty \Prononciation ?\ perfectif et imperfectif transitif de type 2a


актуалізація

актуаліза́ція (singular nominative)
актуаліза́ції (singular genitive)
актуаліза́ції (singular dative)
актуаліза́цію (singular accusative)
актуаліза́цією (singular instrumental)
на/в актуаліза́ції (singular locative)
актуаліза́ціє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵃᵏᵗᵘᵃˡⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵃ⁾


актуалізування

Déverbal de актуалізувати, « actualiser ».

актуалізува́ння (singular nominative)
актуалізува́ння (singular genitive)
актуалізува́нню (singular dative)
актуалізува́ння (singular accusative)
актуалізува́нням (singular instrumental)
на/в актуалізува́нні, (singular locative)
актуалізува́нню (singular locative)
актуалізува́ння (singular vocative)
Nom de type 2a- selon Zaliznyak

⁽ᵃᵏᵗᵘᵃˡⁱᶻᵘᵛᵃⁿⁿʲᵃ⁾


актуалізатор

актуаліза́тор (singular nominative)
актуаліза́тори (plural nominative)
актуаліза́тора (singular genitive)
актуаліза́торів (plural genitive)
актуаліза́тору (singular dative)
актуаліза́торові (singular dative)
актуаліза́торам (plural dative)
актуаліза́тор (singular accusative)
актуаліза́тори (plural accusative)
актуаліза́тором (singular instrumental)
актуаліза́торами (plural instrumental)
на/в актуаліза́торі (singular locative)
на/в актуаліза́торах (plural locative)
актуаліза́торе (singular vocative)
актуаліза́тори (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

⁽ᵃᵏᵗᵘᵃˡⁱᶻᵃᵗᵒʳ⁾


дельта

де́льта (singular nominative)
де́льти (plural nominative)
де́льти (singular genitive)
дельт (plural genitive)
де́льті (singular dative)
де́льтам (plural dative)
де́льту (singular accusative)
де́льти (plural accusative)
де́льтою (singular instrumental)
де́льтами (plural instrumental)
на/у де́льті (singular locative)
на/у де́льтах (plural locative)
де́льто (singular vocative)
де́льти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Delta (quatrième lettre et troisième consonne de l’alphabet grec).


нульсуфіксальний

Adjectif composé de нуль (« zéro »), суфікс (« suffixe ») et -альний.

Cas
Singulier
Pluriel
нульсуфікса́льний (masculine nominative)
нульсуфікса́льна (feminine nominative)
нульсуфікса́льне (neuter nominative)
нульсуфікса́льні (nominative)
нульсуфікса́льного (masculine genitive)
нульсуфікса́льної (feminine genitive)
нульсуфікса́льного (neuter genitive)
нульсуфікса́льних (genitive)
нульсуфікса́льному (masculine dative)
нульсуфікса́льній (feminine dative)
нульсуфікса́льному (neuter dative)
нульсуфікса́льним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
нульсуфікса́льну (feminine accusative)
нульсуфікса́льне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
нульсуфікса́льним (masculine instrumental)
нульсуфікса́льною (feminine instrumental)
нульсуфікса́льним (neuter instrumental)
нульсуфікса́льними (instrumental)
нульсуфікса́льному (masculine locative)
нульсуфікса́льнім (masculine locative)
нульсуфікса́льній (feminine locative)
нульсуфікса́льному (neuter locative)
нульсуфікса́льнім (neuter locative)
нульсуфікса́льних (locative)


аломорфний

Adjectif dérivé de аломорф (« allomorphe »), avec le suffixe -ний.

Cas
Singulier
Pluriel
аломо́рфний (masculine nominative)
аломо́рфна (feminine nominative)
аломо́рфне (neuter nominative)
аломо́рфні (nominative)
аломо́рфного (masculine genitive)
аломо́рфної (feminine genitive)
аломо́рфного (neuter genitive)
аломо́рфних (genitive)
аломо́рфному (masculine dative)
аломо́рфній (feminine dative)
аломо́рфному (neuter dative)
аломо́рфним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
аломо́рфну (feminine accusative)
аломо́рфне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
аломо́рфним (masculine instrumental)
аломо́рфною (feminine instrumental)
аломо́рфним (neuter instrumental)
аломо́рфними (instrumental)
аломо́рфному (masculine locative)
аломо́рфнім (masculine locative)
аломо́рфній (feminine locative)
аломо́рфному (neuter locative)
аломо́рфнім (neuter locative)
аломо́рфних (locative)


суфікс

су́фікс (singular nominative)
су́фікси (plural nominative)
су́фікса (singular genitive)
су́фіксів (plural genitive)
су́фіксу (singular dative)
су́фіксові (singular dative)
су́фіксам (plural dative)
су́фікс (singular accusative)
су́фікси (plural accusative)
су́фіксом (singular instrumental)
су́фіксами (plural instrumental)
на/у су́фіксі (singular locative)
на/у су́фіксах (plural locative)
су́фіксе (singular vocative)
су́фікси (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


аломорф

аломо́рф (singular nominative)
аломо́рфи (plural nominative)
аломо́рфа (singular genitive)
аломо́рфів (plural genitive)
аломо́рфу (singular dative)
аломо́рфові (singular dative)
аломо́рфам (plural dative)
аломо́рф (singular accusative)
аломо́рфи (plural accusative)
аломо́рфом (singular instrumental)
аломо́рфами (plural instrumental)
на/в аломо́рфі (singular locative)
на/в аломо́рфах (plural locative)
аломо́рфе (singular vocative)
аломо́рфи (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


аломорфоз

Nom dérivé de аломорф (« allomorphe »), avec le suffixe -оз.

аломорфо́з (singular nominative)
аломорфо́зу (singular genitive)
аломорфо́зу (singular dative)
аломорфо́зові (singular dative)
аломорфо́з (singular accusative)
аломорфо́зом (singular instrumental)
на/в аломорфо́зі, (singular locative)
по аломорфо́зу (singular locative)
аломорфо́зе (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


дзета

дзе́та (singular nominative)
дзе́ти (plural nominative)
дзе́ти (singular genitive)
дзет (plural genitive)
дзе́ті (singular dative)
дзе́там (plural dative)
дзе́ту (singular accusative)
дзе́ти (plural accusative)
дзе́тою (singular instrumental)
дзе́тами (plural instrumental)
на/у дзе́ті (singular locative)
на/у дзе́тах (plural locative)
дзе́то (singular vocative)
дзе́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Zêta (sixième lettre et quatrième consonne de l’alphabet grec).


віта

ві́та (singular nominative)
ві́ти (plural nominative)
ві́ти (singular genitive)
віт (plural genitive)
ві́ті (singular dative)
ві́там (plural dative)
ві́ту (singular accusative)
ві́ти (plural accusative)
ві́тою (singular instrumental)
ві́тами (plural instrumental)
на/у ві́ті (singular locative)
на/у ві́тах (plural locative)
ві́то (singular vocative)
ві́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Variante orthographique de бе́та (bêta, deuxième lettre et première consonne de l’alphabet grec).


гамма

га́мма (singular nominative)
га́мми (plural nominative)
га́мми (singular genitive)
гамм (plural genitive)
га́ммі (singular dative)
га́ммам (plural dative)
га́мму (singular accusative)
га́мми (plural accusative)
га́ммою (singular instrumental)
га́ммами (plural instrumental)
на/у га́ммі (singular locative)
на/у га́ммах (plural locative)
га́ммо (singular vocative)
га́мми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Gamma (troisième lettre et deuxième consonne de l’alphabet grec).


альфа

а́льфа (singular nominative)
а́льфи (plural nominative)
а́льфи (singular genitive)
альф (plural genitive)
а́льфі (singular dative)
а́льфам (plural dative)
а́льфу (singular accusative)
а́льфи (plural accusative)
а́льфою (singular instrumental)
а́льфами (plural instrumental)
на/в а́льфі (singular locative)
на/в а́льфах (plural locative)
а́льфо (singular vocative)
а́льфи (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Alpha (première lettre et première voyelle de l’alphabet grec).


фі

Phi (vingt-et-unième lettre et quinzième consonne de l’alphabet grec).


ні

Nu (treizième lettre et neuvième consonne de l’alphabet grec).


ро

Rhô (dix-septième lettre et douzième consonne de l’alphabet grec).


пі

Pi (seizième lettre et onzième consonne de l’alphabet grec).


мі

Mu (douzième lettre et huitième consonne de l’alphabet grec).


ксі

Ksi (quatorzième lettre et dixième consonne de l’alphabet grec).


хі

Khi (vingt-deuxième lettre et seizième consonne de l’alphabet grec).


сампі

Nom composé de сигма (« sigma ») et de пі (« pi »).


ета

е́та (singular nominative)
е́ти (plural nominative)
е́ти (singular genitive)
ет (plural genitive)
е́ті (singular dative)
е́там (plural dative)
е́ту (singular accusative)
е́ти (plural accusative)
е́тою (singular instrumental)
е́тами (plural instrumental)
на/в е́ті (singular locative)
на/в е́тах (plural locative)
е́то (singular vocative)
е́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Êta (septième lettre et troisième voyelle de l’alphabet grec.


фіта

фі́та (singular nominative)
фі́ти (plural nominative)
фі́ти (singular genitive)
фіт (plural genitive)
фі́ті (singular dative)
фі́там (plural dative)
фі́ту (singular accusative)
фі́ти (plural accusative)
фі́тою (singular instrumental)
фі́тами (plural instrumental)
на/у фі́ті (singular locative)
на/у фі́тах (plural locative)
фі́то (singular vocative)
фі́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Thêta (huitième lettre et cinquième consonne de l’alphabet grec).


зіта

зі́та (singular nominative)
зі́ти (plural nominative)
зі́ти (singular genitive)
зіт (plural genitive)
зі́ті (singular dative)
зі́там (plural dative)
зі́ту (singular accusative)
зі́ти (plural accusative)
зі́тою (singular instrumental)
зі́тами (plural instrumental)
на/у зі́ті (singular locative)
на/у зі́тах (plural locative)
зі́то (singular vocative)
зі́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


хета

хе́та (singular nominative)
хе́ти (plural nominative)
хе́ти (singular genitive)
хет (plural genitive)
хе́ті (singular dative)
хе́там (plural dative)
хе́ту (singular accusative)
хе́ти (plural accusative)
хе́тою (singular instrumental)
хе́тами (plural instrumental)
на/у хе́ті (singular locative)
на/у хе́тах (plural locative)
хе́то (singular vocative)
хе́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


іта

і́та (singular nominative)
і́ти (plural nominative)
і́ти (singular genitive)
іт (plural genitive)
і́ті (singular dative)
і́там (plural dative)
і́ту (singular accusative)
і́ти (plural accusative)
і́тою (singular instrumental)
і́тами (plural instrumental)
на/в і́ті (singular locative)
на/в і́тах (plural locative)
і́то (singular vocative)
і́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


коппа

ко́ппа (singular nominative)
ко́ппи (plural nominative)
ко́ппи (singular genitive)
копп (plural genitive)
ко́ппі (singular dative)
ко́ппам (plural dative)
ко́ппу (singular accusative)
ко́ппи (plural accusative)
ко́ппою (singular instrumental)
ко́ппами (plural instrumental)
на/у ко́ппі (singular locative)
на/у ко́ппах (plural locative)
ко́ппо (singular vocative)
ко́ппи (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


лямбда

ля́мбда (singular nominative)
ля́мбди (plural nominative)
ля́мбди (singular genitive)
лямбд (plural genitive)
ля́мбді (singular dative)
ля́мбдам (plural dative)
ля́мбду (singular accusative)
ля́мбди (plural accusative)
ля́мбдою (singular instrumental)
ля́мбдами (plural instrumental)
на/у ля́мбді (singular locative)
на/у ля́мбдах (plural locative)
ля́мбдо (singular vocative)
ля́мбди (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Lambda (onzième lettre et septième consonne de l’alphabet grec).


каппа

ка́ппа (singular nominative)
ка́ппи (plural nominative)
ка́ппи (singular genitive)
капп (plural genitive)
ка́ппі (singular dative)
ка́ппам (plural dative)
ка́ппу (singular accusative)
ка́ппи (plural accusative)
ка́ппою (singular instrumental)
ка́ппами (plural instrumental)
на/у ка́ппі (singular locative)
на/у ка́ппах (plural locative)
ка́ппо (singular vocative)
ка́ппи (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Kappa (dixième lettre et sixième consonne de l’alphabet grec).


стигма

сти́гма (singular nominative)
сти́гми (plural nominative)
сти́гми (singular genitive)
стигм (plural genitive)
сти́гмі (singular dative)
сти́гмам (plural dative)
сти́гму (singular accusative)
сти́гми (plural accusative)
сти́гмою (singular instrumental)
сти́гмами (plural instrumental)
на/у сти́гмі (singular locative)
на/у сти́гмах (plural locative)
сти́гмо (singular vocative)
сти́гми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Stigma (Ϛ / ϛ) (ancienne lettre grecque).


дигамма

Du grec ancien δίγαμμα, dígamma, en raison de sa ressemblance graphique avec la lettre gamma.

дига́мма (singular nominative)
дига́мми (plural nominative)
дига́мми (singular genitive)
дига́мм (plural genitive)
дига́ммі (singular dative)
дига́ммам (plural dative)
дига́мму (singular accusative)
дига́мми (plural accusative)
дига́ммою (singular instrumental)
дига́ммами (plural instrumental)
на/у дига́ммі (singular locative)
на/у дига́ммах (plural locative)
дига́ммо (singular vocative)
дига́мми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Digamma (Ϝ / ϝ) (lettre grecque archaïque d’où est issue la lettre latine f).


лямда

ля́мда (singular nominative)
ля́мди (plural nominative)
ля́мди (singular genitive)
лямд (plural genitive)
ля́мді (singular dative)
ля́мдам (plural dative)
ля́мду (singular accusative)
ля́мди (plural accusative)
ля́мдою (singular instrumental)
ля́мдами (plural instrumental)
на/у ля́мді (singular locative)
на/у ля́мдах (plural locative)
ля́мдо (singular vocative)
ля́мди (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


тета

те́та (singular nominative)
те́ти (plural nominative)
те́ти (singular genitive)
тет (plural genitive)
те́ті (singular dative)
те́там (plural dative)
те́ту (singular accusative)
те́ти (plural accusative)
те́тою (singular instrumental)
те́тами (plural instrumental)
на/у те́ті (singular locative)
на/у те́тах (plural locative)
те́то (singular vocative)
те́ти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


омікрон

омікро́н (singular nominative)
омікро́ни (plural nominative)
омікро́на (singular genitive)
омікро́нів (plural genitive)
омікро́ну (singular dative)
омікро́нові (singular dative)
омікро́нам (plural dative)
омікро́н (singular accusative)
омікро́ни (plural accusative)
омікро́ном (singular instrumental)
омікро́нами (plural instrumental)
на/в омікро́ні (singular locative)
на/в омікро́нах (plural locative)
омікро́не (singular vocative)
омікро́ни (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Omicron (quinzième lettre et cinquième voyelle de l’alphabet grec).


епсилон

е́псилон (singular nominative)
е́псилони (plural nominative)
е́псилона (singular genitive)
е́псилонів (plural genitive)
е́псилону (singular dative)
е́псилонові (singular dative)
е́псилонам (plural dative)
е́псилон (singular accusative)
е́псилони (plural accusative)
е́псилоном (singular instrumental)
е́псилонами (plural instrumental)
на/в е́псилоні (singular locative)
на/в е́псилонах (plural locative)
е́псилоне (singular vocative)
е́псилони (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Epsilon (cinquième lettre et deuxième voyelle de l’alphabet grec).


іпсилон

і́псилон (singular nominative)
і́псилони (plural nominative)
і́псилона (singular genitive)
і́псилонів (plural genitive)
і́псилону (singular dative)
і́псилонові (singular dative)
і́псилонам (plural dative)
і́псилон (singular accusative)
і́псилони (plural accusative)
і́псилоном (singular instrumental)
і́псилонами (plural instrumental)
на/в і́псилоні (singular locative)
на/в і́псилонах (plural locative)
і́псилоне (singular vocative)
і́псилони (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Upsilon (vingtième lettre et sixième voyelle de l’alphabet grec).


таф

та́фи (plural nominative)
та́фа (singular genitive)
та́фів (plural genitive)
та́фу (singular dative)
та́фові (singular dative)
та́фам (plural dative)
та́фи (plural accusative)
та́фом (singular instrumental)
та́фами (plural instrumental)
на/у та́фі (singular locative)
на/у та́фах (plural locative)
та́фе (singular vocative)
та́фи (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Tau (dix-neuvième lettre et quatorzième consonne de l’alphabet grec).


вав

ва́ви (plural nominative)
ва́ва (singular genitive)
ва́вів (plural genitive)
ва́ву (singular dative)
ва́вові (singular dative)
ва́вам (plural dative)
ва́ви (plural accusative)
ва́вом (singular instrumental)
ва́вами (plural instrumental)
на/у ва́ві (singular locative)
на/у ва́вах (plural locative)
ва́ве (singular vocative)
ва́ви (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

Wāw (Ϝ / ϝ) (lettre grecque archaïque provenant de la lettre phénicienne 𐤅 et ayant servi à représenter le son \w\).


мовний

Adjectif dérivé de мова (« langue »), avec le suffixe -ний.

Cas
Singulier
Pluriel
мо́вний (masculine nominative)
мо́вна (feminine nominative)
мо́вне (neuter nominative)
мо́вні (nominative)
мо́вного (masculine genitive)
мо́вної (feminine genitive)
мо́вного (neuter genitive)
мо́вних (genitive)
мо́вному (masculine dative)
мо́вній (feminine dative)
мо́вному (neuter dative)
мо́вним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
мо́вну (feminine accusative)
мо́вне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
мо́вним (masculine instrumental)
мо́вною (feminine instrumental)
мо́вним (neuter instrumental)
мо́вними (instrumental)
мо́вному (masculine locative)
мо́внім (masculine locative)
мо́вній (feminine locative)
мо́вному (neuter locative)
мо́внім (neuter locative)
мо́вних (locative)


національно-мовний

Adjectif composé de національний (« national ») et de мовний (« relatif à la langue parlée »).

Cas
Singulier
Pluriel
націона́льно-мо́вний (masculine nominative)
націона́льно-мо́вна (feminine nominative)
націона́льно-мо́вне (neuter nominative)
націона́льно-мо́вні (nominative)
націона́льно-мо́вного (masculine genitive)
націона́льно-мо́вної (feminine genitive)
націона́льно-мо́вного (neuter genitive)
націона́льно-мо́вних (genitive)
націона́льно-мо́вному (masculine dative)
націона́льно-мо́вній (feminine dative)
націона́льно-мо́вному (neuter dative)
націона́льно-мо́вним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
націона́льно-мо́вну (feminine accusative)
націона́льно-мо́вне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
націона́льно-мо́вним (masculine instrumental)
націона́льно-мо́вною (feminine instrumental)
націона́льно-мо́вним (neuter instrumental)
націона́льно-мо́вними (instrumental)
націона́льно-мо́вному (masculine locative)
націона́льно-мо́внім (masculine locative)
націона́льно-мо́вній (feminine locative)
націона́льно-мо́вному (neuter locative)
націона́льно-мо́внім (neuter locative)
націона́льно-мо́вних (locative)


інтернаціоналізм

Nom dérivé de націоналізм (« nationalisme »), avec le préfixe інтер- (« inter- »).

інтернаціоналі́зм (singular nominative)
інтернаціоналі́зми (plural nominative)
інтернаціоналі́зму (singular genitive)
інтернаціоналі́змів (plural genitive)
інтернаціоналі́зму (singular dative)
інтернаціоналі́змові (singular dative)
інтернаціоналі́змам (plural dative)
інтернаціоналі́зм (singular accusative)
інтернаціоналі́зми (plural accusative)
інтернаціоналі́змом (singular instrumental)
інтернаціоналі́змами (plural instrumental)
на/в інтернаціоналі́змі (singular locative)
на/в інтернаціоналі́змах (plural locative)
інтернаціоналі́зме (singular vocative)
інтернаціоналі́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

LL-Q8798 (ukr)-Tohaomg-інтернаціоналізм.wav

⁽ⁱⁿᵗᵉʳⁿᵃᵗˢⁱᵒⁿᵃˡⁱᶻᵐ⁾


гравіс

гра́віс (singular nominative)
гра́віси (plural nominative)
гра́віса (singular genitive)
гра́вісів (plural genitive)
гра́вісу (singular dative)
гра́вісові (singular dative)
гра́вісам (plural dative)
гра́віс (singular accusative)
гра́віси (plural accusative)
гра́вісом (singular instrumental)
гра́вісами (plural instrumental)
на/у гра́вісі (singular locative)
на/у гра́вісах (plural locative)
гра́вісе (singular vocative)
гра́віси (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


акомодація

акомода́ція (singular nominative)
акомода́ції (plural nominative)
акомода́ції (singular genitive)
акомода́цій (plural genitive)
акомода́ції (singular dative)
акомода́ціям (plural dative)
акомода́цію (singular accusative)
акомода́ції (plural accusative)
акомода́цією (singular instrumental)
акомода́ціями (plural instrumental)
на/в акомода́ції (singular locative)
на/в акомода́ціях (plural locative)
акомода́ціє (singular vocative)
акомода́ції (plural vocative)
Nom de type 7a selon Zaliznyak

⁽ᵃᵏᵒᵐᵒᵈᵃᵗˢⁱʲᵃ⁾