тріумфальний

Adjectif dérivé de тріумф (« triomphe »), avec le suffixe -альний.

Cas
Singulier
Pluriel
тріумфа́льний (masculine nominative)
тріумфа́льна (feminine nominative)
тріумфа́льне (neuter nominative)
тріумфа́льні (nominative)
тріумфа́льного (masculine genitive)
тріумфа́льної (feminine genitive)
тріумфа́льного (neuter genitive)
тріумфа́льних (genitive)
тріумфа́льному (masculine dative)
тріумфа́льній (feminine dative)
тріумфа́льному (neuter dative)
тріумфа́льним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
тріумфа́льну (feminine accusative)
тріумфа́льне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
тріумфа́льним (masculine instrumental)
тріумфа́льною (feminine instrumental)
тріумфа́льним (neuter instrumental)
тріумфа́льними (instrumental)
тріумфа́льному (masculine locative)
тріумфа́льнім (masculine locative)
тріумфа́льній (feminine locative)
тріумфа́льному (neuter locative)
тріумфа́льнім (neuter locative)
тріумфа́льних (locative)


вичинка

Déverbal de вичинити (« tanner ») avec le suffixe -ка.

ви́чинка (singular nominative)
ви́чинки (singular genitive)
ви́чинці (singular dative)
ви́чинку (singular accusative)
ви́чинкою (singular instrumental)
на/у ви́чинці (singular locative)
ви́чинко (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak


вичинювання

вичи́нювання (singular nominative)
вичи́нювання (singular genitive)
вичи́нюванню (singular dative)
вичи́нювання (singular accusative)
вичи́нюванням (singular instrumental)
на/у вичи́нюванні, (singular locative)
вичи́нюванню (singular locative)
вичи́нювання (singular vocative)
Nom de type 6a- selon Zaliznyak


уладнуватиме

⁽ᵘˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de ула́днувати.


тріумфаторський

Adjectif dérivé de тріумфатор (« triomphateur »), avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
тріумфа́торський (masculine nominative)
тріумфа́торська (feminine nominative)
тріумфа́торське (neuter nominative)
тріумфа́торські (nominative)
тріумфа́торського (masculine genitive)
тріумфа́торської (feminine genitive)
тріумфа́торського (neuter genitive)
тріумфа́торських (genitive)
тріумфа́торському (masculine dative)
тріумфа́торській (feminine dative)
тріумфа́торському (neuter dative)
тріумфа́торським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
тріумфа́торську (feminine accusative)
тріумфа́торське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
тріумфа́торським (masculine instrumental)
тріумфа́торською (feminine instrumental)
тріумфа́торським (neuter instrumental)
тріумфа́торськими (instrumental)
тріумфа́торському (masculine locative)
тріумфа́торськім (masculine locative)
тріумфа́торській (feminine locative)
тріумфа́торському (neuter locative)
тріумфа́торськім (neuter locative)
тріумфа́торських (locative)


тріумфувати

Verbe dérivé de тріумф (« triomphe »), avec le suffixe -увати.

Uk-тріумфувати.ogg

тріумфува́ти triumfuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a


молекулярно-біологічний

Adjectif composé de молекулярний (« moléculaire ») et de біологічний (« biologique »).

Cas
Singulier
Pluriel
молекуля́рно-біологі́чний (masculine nominative)
молекуля́рно-біологі́чна (feminine nominative)
молекуля́рно-біологі́чне (neuter nominative)
молекуля́рно-біологі́чні (nominative)
молекуля́рно-біологі́чного (masculine genitive)
молекуля́рно-біологі́чної (feminine genitive)
молекуля́рно-біологі́чного (neuter genitive)
молекуля́рно-біологі́чних (genitive)
молекуля́рно-біологі́чному (masculine dative)
молекуля́рно-біологі́чній (feminine dative)
молекуля́рно-біологі́чному (neuter dative)
молекуля́рно-біологі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
молекуля́рно-біологі́чну (feminine accusative)
молекуля́рно-біологі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
молекуля́рно-біологі́чним (masculine instrumental)
молекуля́рно-біологі́чною (feminine instrumental)
молекуля́рно-біологі́чним (neuter instrumental)
молекуля́рно-біологі́чними (instrumental)
молекуля́рно-біологі́чному (masculine locative)
молекуля́рно-біологі́чнім (masculine locative)
молекуля́рно-біологі́чній (feminine locative)
молекуля́рно-біологі́чному (neuter locative)
молекуля́рно-біологі́чнім (neuter locative)
молекуля́рно-біологі́чних (locative)

fr-молекулярно-біологічний-uk-adj-lrvW6-6p


владнувати

Verbe dérivé de ладнати (« vivre en paix »), avec le préfixe в- et le suffixe -увати.

вла́днувати vladnuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : ула́годити, вла́годити


уладнувати

Verbe dérivé de ладнати (« vivre en paix »), avec le préfixe у- et le suffixe -увати.

ула́днувати uladnuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : ула́годити, вла́годити


чинбар

Nom dérivé de чинба (« procédé de fabrication du cuir »), avec le suffixe -ар (« artisan »).

чинба́р (singular nominative)
чинба́ри (plural nominative)
чинба́ра (singular genitive)
чинба́рів (plural genitive)
чинба́ру (singular dative)
чинба́рові (singular dative)
чинба́рам (plural dative)
чинба́ра (singular accusative)
чинба́рів (plural accusative)
чинба́ром (singular instrumental)
чинба́рами (plural instrumental)
на/у чинба́рі (singular locative)
на/у чинба́рах (plural locative)
чинба́ре (singular vocative)
чинба́ри (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
чинбариха (feminine)


чинбар

Deuxième personne du singulier de l’impératif de чинба́рити.


тріумфального

Génitif masculin singulier de тріумфа́льний.

Génitif neutre singulier de тріумфа́льний.


відчинятися

Verbe dérivé de чиняти, avec le préfixe від- et le suffixe -ся.

відчиня́тися vidtšynjatysja \Prononciation ?\ imperfectif impersonnel intransitif pronominal de type 1a / perfectif[s] : відчини́тися


тріумфаторськім

Locatif masculin singulier de тріумфа́торський.

Locatif neutre singulier de тріумфа́торський.


тріумфуючу

Accusatif féminin singulier de тріумфу́ючий.


молекулярно-біологічнім

Locatif masculin singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічнім-uk-adj-e7IfyY5T

Locatif neutre singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічнім-uk-adj-INJQq5t8


молекулярно-біологічне

Nominatif neutre singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічне-uk-adj-y1SZj8go

Accusatif neutre singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічне-uk-adj-zINbkkeq


уладнувала

⁽ᵘˡᵃᵈⁿᵘᵛᵃˡᵃ⁾


жеребок

жеребо́к (singular nominative)
жеребки́ (plural nominative)
жеребка́ (singular genitive)
жеребкі́в (plural genitive)
жеребку́ (singular dative)
жеребко́ві (singular dative)
жеребка́м (plural dative)
жеребо́к (singular accusative)
жеребки́ (plural accusative)
жеребко́м (singular instrumental)
жеребка́ми (plural instrumental)
на/у жеребкі́, (singular locative)
жеребку́ (singular locative)
на/у жеребка́х (plural locative)
жеребку́ (singular vocative)
жеребки́ (plural vocative)
Nom de type 3*b selon Zaliznyak

Objet servant pour un tirage au sort (papier, allumette…). Par extension, le tirage au sort lui-même.

Ми будемо жеребок з ним тягнути, вже домовлено.

Nous tirerons au sort avec lui, ainsi que convenu.


молекулярно-біологічної

Génitif féminin singulier de молекуля́рно-біологі́чний.

fr-молекулярно-біологічної-uk-adj-ACcXUAzI


жеребкування

Nom dérivé de жеребок (« tirage au sort »), avec le suffixe -ування.

жеребкува́ння (singular nominative)
жеребкува́ння (plural nominative)
жеребкува́ння (singular genitive)
жеребкува́нь (plural genitive)
жеребкува́нню (singular dative)
жеребкува́нням (plural dative)
жеребкува́ння (singular accusative)
жеребкува́ння (plural accusative)
жеребкува́нням (singular instrumental)
жеребкува́ннями (plural instrumental)
на/у жеребкува́нні, (singular locative)
жеребкува́нню (singular locative)
на/у жеребкува́ннях (plural locative)
жеребкува́ння (singular vocative)
жеребкува́ння (plural vocative)
Nom de type 2a(2) selon Zaliznyak


чинбарювання

Déverbal de чинбарювати (« pratiquer l’art de la tannerie »).

Nom dérivé de чинбар (« tanneur »), avec le suffixe -ювання.

чинбарюва́ння (singular nominative)
чинбарюва́ння (singular genitive)
чинбарюва́нню (singular dative)
чинбарюва́ння (singular accusative)
чинбарюва́нням (singular instrumental)
на/у чинбарюва́нні, (singular locative)
чинбарюва́нню (singular locative)
чинбарюва́ння (singular vocative)
Nom de type 2a- selon Zaliznyak


тріумфування

Déverbal de тріумфувати (« jubiler, être en liesse »).

тріумфува́ння (singular nominative)
тріумфува́ння (singular genitive)
тріумфува́нню (singular dative)
тріумфува́ння (singular accusative)
тріумфува́нням (singular instrumental)
на/у тріумфува́нні, (singular locative)
тріумфува́нню (singular locative)
тріумфува́ння (singular vocative)
Nom de type 2a- selon Zaliznyak

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵘᵛᵃⁿⁿʲᵃ⁾


талан

тала́н (singular nominative)
талану́ (singular genitive)
талану́ (singular dative)
талано́ві (singular dative)
тала́н (singular accusative)
талано́м (singular instrumental)
на/у талані́, (singular locative)
по талану́ (singular locative)
тала́не (singular vocative)
Nom de type 1b- selon Zaliznyak

Succès, bonheur, chance, veine, fortune.


жеребець

жеребе́ць (singular nominative)
жеребці́ (plural nominative)
жеребця́ (singular genitive)
жеребці́в (plural genitive)
жеребцю́ (singular dative)
жеребце́ві (singular dative)
жеребця́м (plural dative)
жеребця́ (singular accusative)
жеребці́в (plural accusative)
жеребці́ (plural accusative)
жеребце́м (singular instrumental)
жеребця́ми (plural instrumental)
на/у жеребці́, (singular locative)
жеребце́ві, (singular locative)
жеребцю́ (singular locative)
на/у жеребця́х (plural locative)
жере́бче (singular vocative)
жеребці́ (plural vocative)
Nom de type 5*b selon Zaliznyak

племінни́й жеребе́ць


звершення

Déverbal de звершити (« réaliser, matérialiser »).

зве́ршення (singular nominative)
зве́ршення (plural nominative)
зве́ршення (singular genitive)
зве́ршень (plural genitive)
зве́ршенню (singular dative)
зве́ршенням (plural dative)
зве́ршення (singular accusative)
зве́ршення (plural accusative)
зве́ршенням (singular instrumental)
зве́ршеннями (plural instrumental)
на/у зве́ршенні, (singular locative)
зве́ршенню (singular locative)
на/у зве́ршеннях (plural locative)
зве́ршення (singular vocative)
зве́ршення (plural vocative)
Nom de type 2a selon Zaliznyak

Uk-звершення.ogg


перемога

Du proto-slave *permogti « gagner », de *mogti « pouvoir ».

перемо́га (singular nominative)
перемо́ги (plural nominative)
перемо́ги (singular genitive)
перемо́г (plural genitive)
перемо́зі (singular dative)
перемо́гам (plural dative)
перемо́гу (singular accusative)
перемо́ги (plural accusative)
перемо́гою (singular instrumental)
перемо́гами (plural instrumental)
на/у перемо́зі (singular locative)
на/у перемо́гах (plural locative)
перемо́го (singular vocative)
перемо́ги (plural vocative)
Nom de type 3a selon Zaliznyak

Uk-перемога.ogg

здобува́ти перемо́гу

тріумфува́ти перемо́гу

пі́ррова перемо́га


тріумфаторка

Nom dérivé de тріумфатор (« triomphateur »), avec le suffixe -ка.

тріумфа́торка (singular nominative)
тріумфа́торки (plural nominative)
тріумфа́торки (singular genitive)
тріумфа́торок (plural genitive)
тріумфа́торці (singular dative)
тріумфа́торкам (plural dative)
тріумфа́торку (singular accusative)
тріумфа́торок (plural accusative)
тріумфа́торкою (singular instrumental)
тріумфа́торками (plural instrumental)
на/у тріумфа́торці (singular locative)
на/у тріумфа́торках (plural locative)
тріумфа́торко (singular vocative)
тріумфа́торки (plural vocative)
Nom de type 1*a selon Zaliznyak
тріумфатор (masculine)

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳᵏᵃ⁾


тріумф

тріу́мф (singular nominative)
тріу́мфи (plural nominative)
тріу́мфу (singular genitive)
тріу́мфів (plural genitive)
тріу́мфу (singular dative)
тріу́мфові (singular dative)
тріу́мфам (plural dative)
тріу́мф (singular accusative)
тріу́мфи (plural accusative)
тріу́мфом (singular instrumental)
тріу́мфами (plural instrumental)
на/у тріу́мфі (singular locative)
на/у тріу́мфах (plural locative)
тріу́мфе (singular vocative)
тріу́мфи (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


тріумфатор

Nom dérivé de тріумф (« triomphe »), avec le suffixe -атор.

тріумфа́тор (singular nominative)
тріумфа́тори (plural nominative)
тріумфа́тора (singular genitive)
тріумфа́торів (plural genitive)
тріумфа́тору (singular dative)
тріумфа́торові (singular dative)
тріумфа́торам (plural dative)
тріумфа́тора (singular accusative)
тріумфа́торів (plural accusative)
тріумфа́тором (singular instrumental)
тріумфа́торами (plural instrumental)
на/у тріумфа́торі, (singular locative)
тріумфа́торові (singular locative)
на/у тріумфа́торах (plural locative)
тріумфа́торе (singular vocative)
тріумфа́тори (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
тріумфаторка (feminine)

⁽ᵗʳⁱᵘᵐᶠᵃᵗᵒʳ⁾


улагоджувати

Verbe dérivé de лагода (« accord »), avec le préfixe у- et le suffixe -увати.

ула́годжувати ulahodžuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : ула́годити, вла́годити


біологізм

Nom dérivé de біологія (« biologie »), avec le suffixe -ізм.

біологі́зм (singular nominative)
біологі́зму (singular genitive)
біологі́зму (singular dative)
біологі́змові (singular dative)
біологі́зм (singular accusative)
біологі́змом (singular instrumental)
на/у біологі́змі, (singular locative)
по біологі́зму (singular locative)
біологі́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


безладдя

Nom dérivé de лад (« ordre, harmonie »), avec le préfixe без- (« sans ») et le suffixe -я.

безла́ддя (singular nominative)
безла́ддя (singular genitive)
безла́ддю (singular dative)
безла́ддя (singular accusative)
безла́ддям (singular instrumental)
на/у безла́дді, (singular locative)
безла́ддю (singular locative)
безла́ддя (singular vocative)
Nom de type 2a- selon Zaliznyak

Uk-безладдя.ogg

Désordre, désarroi, confusion, déchaînement, orgie.


жереб

(Sort, destin) Du vieux slave жрѣбъ, žrěbŭ (« sort, destin »).

(Étalon) Du vieux slave жрѣбѧ, žrěbę (« poulain »).

же́реб (singular nominative)
же́реби (plural nominative)
же́реба (singular genitive)
же́ребів (plural genitive)
же́ребу (singular dative)
же́ребові (singular dative)
же́ребам (plural dative)
же́реб (singular accusative)
же́реби (plural accusative)
же́ребом (singular instrumental)
же́ребами (plural instrumental)
на/у же́ребі (singular locative)
на/у же́ребах (plural locative)
же́ребе (singular vocative)
же́реби (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak

ки́дати же́реб / тягну́ти же́реб.

же́реб ки́нуто.

же́реб ви́пав на ньо́го.


жереб

же́реб (singular nominative)
же́реби (plural nominative)
же́реба (singular genitive)
же́ребів (plural genitive)
же́ребу (singular dative)
же́ребові (singular dative)
же́ребам (plural dative)
же́реба (singular accusative)
же́ребів (plural accusative)
же́реби (plural accusative)
же́ребом (singular instrumental)
же́ребами (plural instrumental)
на/у же́ребі, (singular locative)
же́ребові (singular locative)
на/у же́ребах (plural locative)
же́ребе (singular vocative)
же́реби (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


влагоджую

Première personne du singulier du présent de вла́годжувати.


влагоджуєм

Première personne du pluriel du présent de вла́годжувати.


влагоджуєш

Deuxième personne du singulier du présent de вла́годжувати.


влагоджуватиму

Première personne du singulier du futur de вла́годжувати.


влагоджуєте

Deuxième personne du pluriel du présent de вла́годжувати.


влагоджуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de вла́годжувати.


влагоджують

Troisième personne du pluriel du présent de вла́годжувати.


влагоджуватимемо

Première personne du pluriel du futur de вла́годжувати.


влагоджує

Troisième personne du singulier du présent de вла́годжувати.


влагоджуватиме

Troisième personne du singulier du futur de вла́годжувати.


влагоджуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de вла́годжувати.


влагоджувала

Passé féminin singulier de вла́годжувати.


влагоджуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de вла́годжувати.


влагоджував

Passé masculin singulier de вла́годжувати.


влагоджуватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de вла́годжувати.


влагоджувало

Passé neutre singulier de вла́годжувати.


влагоджуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de вла́годжувати.


влагоджувана

Nominatif féminin singulier de вла́годжуваний.


влагоджуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de вла́годжувати.


влагоджували

Passé pluriel de вла́годжувати.


влагоджувавши

Gérondif passé de вла́годжувати.


влагоджуване

Nominatif neutre singulier de вла́годжуваний.

Accusatif neutre singulier de вла́годжуваний.


влагоджуваній

Datif féminin singulier de вла́годжуваний.

Locatif féminin singulier de вла́годжуваний.


влагоджуванім

Locatif masculin singulier de вла́годжуваний.

Locatif neutre singulier de вла́годжуваний.


влагоджуваною

Instrumental féminin singulier de вла́годжуваний.


влагоджуваним

Instrumental masculin singulier de вла́годжуваний.

Instrumental neutre singulier de вла́годжуваний.


влагоджуваного

Génitif masculin singulier de вла́годжуваний.

Génitif neutre singulier de вла́годжуваний.


влагоджувану

Accusatif féminin singulier de вла́годжуваний.


влагоджуваної

Génitif féminin singulier de вла́годжуваний.


влагоджуваному

Datif masculin singulier de вла́годжуваний.

Datif neutre singulier de вла́годжуваний.


влагодимо

Première personne du pluriel du futur de вла́годити.


влагоджу

Première personne du singulier du futur de вла́годити.


влагодить

Troisième personne du singulier du futur de вла́годити.


влагодите

Deuxième personne du pluriel du futur de вла́годити.


влагодять

Troisième personne du pluriel du futur de вла́годити.


влагодь

Deuxième personne du singulier de l’impératif de вла́годити.


влагодьмо

Première personne du pluriel de l’impératif de вла́годити.


влагоджена

Nominatif féminin singulier de вла́годжений.


влагодьте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de вла́годити.


улагодите

Deuxième personne du pluriel du futur de ула́годити.


влагодженім

Locatif masculin singulier de вла́годжений.

Locatif neutre singulier de вла́годжений.


улагодимо

Première personne du pluriel du futur de ула́годити.


влагодженої

Génitif féminin singulier de вла́годжений.


влагодженого

Génitif masculin singulier de вла́годжений.

Génitif neutre singulier de вла́годжений.


влагодженою

Instrumental féminin singulier de вла́годжений.


влагодженій

Datif féminin singulier de вла́годжений.

Locatif féminin singulier de вла́годжений.


улагоджу

Première personne du singulier du futur de ула́годити.


влагоджену

Accusatif féminin singulier de вла́годжений.


улагодиш

Deuxième personne du singulier du futur de ула́годити.


улагодить

Troisième personne du singulier du futur de ула́годити.


влагодженому

Datif masculin singulier de вла́годжений.


улагодять

Troisième personne du pluriel du futur de ула́годити.


улагодь

Deuxième personne du singulier de l’impératif de ула́годити.


влагоджене

Nominatif neutre singulier de вла́годжений.

Accusatif neutre singulier de вла́годжений.


улагодьте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de ула́годити.


улагодьмо

Première personne du pluriel de l’impératif de ула́годити.


влагодиш

Deuxième personne du singulier du futur de вла́годити.


влагоджуваний

Participe passé passif du verbe вла́годжувати (« arranger, régler, apaiser »).

Cas
Singulier
Pluriel
вла́годжуваний (masculine nominative)
вла́годжувана (feminine nominative)
вла́годжуване (neuter nominative)
вла́годжувані (nominative)
вла́годжуваного (masculine genitive)
вла́годжуваної (feminine genitive)
вла́годжуваного (neuter genitive)
вла́годжуваних (genitive)
вла́годжуваному (masculine dative)
вла́годжуваній (feminine dative)
вла́годжуваному (neuter dative)
вла́годжуваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
вла́годжувану (feminine accusative)
вла́годжуване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
вла́годжуваним (masculine instrumental)
вла́годжуваною (feminine instrumental)
вла́годжуваним (neuter instrumental)
вла́годжуваними (instrumental)
вла́годжуваному (masculine locative)
вла́годжуванім (masculine locative)
вла́годжуваній (feminine locative)
вла́годжуваному (neuter locative)
вла́годжуванім (neuter locative)
вла́годжуваних (locative)


улагоджена

Nominatif féminin singulier de ула́годжений.


улагоджену

Accusatif féminin singulier de ула́годжений.


улагоджене

Nominatif neutre singulier de ула́годжений.

Accusatif neutre singulier de ула́годжений.


улагодженої

Génitif féminin singulier de ула́годжений.


улагодженій

Datif féminin singulier de ула́годжений.

Locatif féminin singulier de ула́годжений.


улагодженим

Instrumental masculin singulier de ула́годжений.

Instrumental neutre singulier de ула́годжений.


улагодженого

Génitif masculin singulier de ула́годжений.

Génitif neutre singulier de ула́годжений.


улагодженім

Locatif masculin singulier de ула́годжений.

Locatif neutre singulier de ула́годжений.


улагодженою

Instrumental féminin singulier de ула́годжений.


улагодженому

Datif masculin singulier de ула́годжений.


влагоджений

Participe passé passif du verbe вла́годити (« régler, arranger, apaiser »).

Cas
Singulier
Pluriel
вла́годжений (masculine nominative)
вла́годжена (feminine nominative)
вла́годжене (neuter nominative)
вла́годжені (nominative)
вла́годженого (masculine genitive)
вла́годженої (feminine genitive)
вла́годженого (neuter genitive)
вла́годжених (genitive)
вла́годженому (masculine dative)
вла́годженій (feminine dative)
вла́годженому (neuter dative)
вла́годженим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
вла́годжену (feminine accusative)
вла́годжене (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
вла́годженим (masculine instrumental)
вла́годженою (feminine instrumental)
вла́годженим (neuter instrumental)
вла́годженими (instrumental)
вла́годженому (masculine locative)
вла́годженім (masculine locative)
вла́годженій (feminine locative)
вла́годженому (neuter locative)
вла́годженім (neuter locative)
вла́годжених (locative)


улагоджений

Participe passé passif du verbe ула́годити (« régler, arranger, apaiser »).

Cas
Singulier
Pluriel
ула́годжений (masculine nominative)
ула́годжена (feminine nominative)
ула́годжене (neuter nominative)
ула́годжені (nominative)
ула́годженого (masculine genitive)
ула́годженої (feminine genitive)
ула́годженого (neuter genitive)
ула́годжених (genitive)
ула́годженому (masculine dative)
ула́годженій (feminine dative)
ула́годженому (neuter dative)
ула́годженим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
ула́годжену (feminine accusative)
ула́годжене (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
ула́годженим (masculine instrumental)
ула́годженою (feminine instrumental)
ула́годженим (neuter instrumental)
ула́годженими (instrumental)
ула́годженому (masculine locative)
ула́годженім (masculine locative)
ула́годженій (feminine locative)
ула́годженому (neuter locative)
ула́годженім (neuter locative)
ула́годжених (locative)


влагоджувати

Verbe dérivé de лагода (« accord »), avec le préfixe в- et le suffixe -увати.

вла́годжувати vlahodžuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : ула́годити, вла́годити


залагоджуєм

Première personne du pluriel du présent de зала́годжувати.


залагоджуєш

Deuxième personne du singulier du présent de зала́годжувати.


залагоджуєте

Deuxième personne du pluriel du présent de зала́годжувати.


залагоджуватиму

Première personne du singulier du futur de зала́годжувати.


залагоджує

Troisième personne du singulier du présent de зала́годжувати.


залагоджують

Troisième personne du pluriel du présent de зала́годжувати.


залагоджуватиме

Troisième personne du singulier du futur de зала́годжувати.


залагоджували

Passé pluriel de зала́годжувати.


залагоджуватимем

Première personne du pluriel du futur de зала́годжувати.


залагоджувавши

Gérondif passé de зала́годжувати.


залагоджуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de зала́годжувати.


залагоджувало

Passé neutre singulier de зала́годжувати.


залагоджуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de зала́годжувати.


залагоджував

Passé masculin singulier de зала́годжувати.


залагоджуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de зала́годжувати.


залагоджувала

Passé féminin singulier de зала́годжувати.


залагоджуючи

Gérondif présent de зала́годжувати.


залагоджуватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de зала́годжувати.


залагоджуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de зала́годжувати.


залагоджувана

Nominatif féminin singulier de зала́годжуваний.


залагоджуваними

Instrumental pluriel de зала́годжуваний.


залагоджуване

Nominatif neutre singulier de зала́годжуваний.

Accusatif neutre singulier de зала́годжуваний.


залагоджуваним

Instrumental masculin singulier de зала́годжуваний.

Instrumental neutre singulier de зала́годжуваний.

Datif pluriel de зала́годжуваний.


залагоджуваній

Datif féminin singulier de зала́годжуваний.

Locatif féminin singulier de зала́годжуваний.


залагоджуваної

Génitif féminin singulier de зала́годжуваний.


залагоджуваною

Instrumental féminin singulier de зала́годжуваний.


залагоджуваних

Génitif pluriel de зала́годжуваний.


залагоджуванім

Locatif masculin singulier de зала́годжуваний.

Locatif neutre singulier de зала́годжуваний.


залагоджувану

Accusatif féminin singulier de зала́годжуваний.


залагодимо

⁽ᶻᵃˡᵃʰᵒᵈʸᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de зала́годити.


залагоджуваному

Datif masculin singulier de зала́годжуваний.

Datif neutre singulier de зала́годжуваний.


залагодиш

Deuxième personne du singulier du futur de зала́годити.


залагоджу

Première personne du singulier du futur de зала́годити.


залагодить

Troisième personne du singulier du futur de зала́годити.


залагодив

Passé masculin singulier de зала́годити.


залагодите

⁽ᶻᵃˡᵃʰᵒᵈʸᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de зала́годити.


залагодила

⁽ᶻᵃˡᵃʰᵒᵈʸˡᵃ⁾


залагодило

⁽ᶻᵃˡᵃʰᵒᵈʸˡᵒ⁾


залагоджена

Nominatif féminin singulier de зала́годжений.


залагодь

Deuxième personne du singulier de l’impératif de зала́годити.


залагодили

⁽ᶻᵃˡᵃʰᵒᵈʸˡʸ⁾


залагодьмо

Première personne du pluriel de l’impératif de зала́годити.


залагодьте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de зала́годити.


залагоджене

Nominatif neutre singulier de зала́годжений.

Accusatif neutre singulier de зала́годжений.


залагодженої

Génitif féminin singulier de зала́годжений.


залагодженій

Datif féminin singulier de зала́годжений.

Locatif féminin singulier de зала́годжений.


залагоджену

Accusatif féminin singulier de зала́годжений.


улагодити

Verbe dérivé de лагода (« accord »), avec le préfixe у- et le suffixe -ити.

ула́годити ulahodyty \Prononciation ?\ perfectif transitif de type 11a / imperfectif[s] : вла́днувати, ула́днувати, вла́годжувати, ула́годжувати


залагодженім

Locatif masculin singulier de зала́годжений.

Locatif neutre singulier de зала́годжений.


залагодженого

Génitif masculin singulier de зала́годжений.

Génitif neutre singulier de зала́годжений.


залагодженому

Datif masculin singulier de зала́годжений.

Datif neutre singulier de зала́годжений.


залагодженою

Instrumental féminin singulier de зала́годжений.


залагодженим

Instrumental masculin singulier de зала́годжений.

Instrumental neutre singulier de зала́годжений.


налагоджуємо

Première personne du pluriel du présent de нала́годжувати.


налагоджуєте

Deuxième personne du pluriel du présent de нала́годжувати.


налагоджую

Première personne du singulier du présent de нала́годжувати.


налагоджуєш

Deuxième personne du singulier du présent de нала́годжувати.


налагоджує

Troisième personne du singulier du présent de нала́годжувати.


залагоджуваного

Génitif masculin singulier de зала́годжуваний.

Génitif neutre singulier de зала́годжуваний.


налагоджують

Troisième personne du pluriel du présent de нала́годжувати.


налагоджуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de нала́годжувати.


налагоджуватиму

Première personne du singulier du futur de нала́годжувати.


налагоджуватимем

Première personne du pluriel du futur de нала́годжувати.


налагоджувало

Passé neutre singulier de нала́годжувати.


налагоджуватимете

Deuxième personne du pluriel du futur de нала́годжувати.


налагоджували

Passé pluriel de нала́годжувати.


налагоджуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de нала́годжувати.


налагоджуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de нала́годжувати.


налагоджуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de нала́годжувати.


налагоджував

Passé masculin singulier de нала́годжувати.


залагоджую

Première personne du singulier du présent de зала́годжувати.


налагоджуючи

Gérondif présent de нала́годжувати.


залагодим

Première personne du pluriel du futur de зала́годити.


залагоджуваний

Participe passé passif du verbe зала́годжувати (« réparer, corriger »).

Cas
Singulier
Pluriel
зала́годжуваний (masculine nominative)
зала́годжувана (feminine nominative)
зала́годжуване (neuter nominative)
зала́годжувані (nominative)
зала́годжуваного (masculine genitive)
зала́годжуваної (feminine genitive)
зала́годжуваного (neuter genitive)
зала́годжуваних (genitive)
зала́годжуваному (masculine dative)
зала́годжуваній (feminine dative)
зала́годжуваному (neuter dative)
зала́годжуваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
зала́годжувану (feminine accusative)
зала́годжуване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
зала́годжуваним (masculine instrumental)
зала́годжуваною (feminine instrumental)
зала́годжуваним (neuter instrumental)
зала́годжуваними (instrumental)
зала́годжуваному (masculine locative)
зала́годжуванім (masculine locative)
зала́годжуваній (feminine locative)
зала́годжуваному (neuter locative)
зала́годжуванім (neuter locative)
зала́годжуваних (locative)


налагоджувала

Passé féminin singulier de нала́годжувати.


налагоджувана

Nominatif féminin singulier de нала́годжуваний.


налагоджувавши

Gérondif passé de нала́годжувати.


налагоджуваним

Instrumental masculin singulier de нала́годжуваний.

Instrumental neutre singulier de нала́годжуваний.

Datif pluriel de нала́годжуваний.


налагоджуване

Nominatif neutre singulier de нала́годжуваний.

Accusatif neutre singulier de нала́годжуваний.


налагоджуваною

Instrumental féminin singulier de нала́годжуваний.


налагоджуваної

Génitif féminin singulier de нала́годжуваний.


налагоджуваними

Instrumental pluriel de нала́годжуваний.


налагоджувану

Accusatif féminin singulier de нала́годжуваний.


налагоджуватиме

Troisième personne du singulier du futur de нала́годжувати.


налагоджуваній

Datif féminin singulier de нала́годжуваний.

Locatif féminin singulier de нала́годжуваний.


налагоджуваному

Datif masculin singulier de нала́годжуваний.

Locatif masculin singulier de нала́годжуваний.

Datif neutre singulier de нала́годжуваний.

Locatif neutre singulier de нала́годжуваний.


залагоджений

Participe passé passif du verbe зала́годити (« réparer, corriger »).

Cas
Singulier
Pluriel
зала́годжений (masculine nominative)
зала́годжена (feminine nominative)
зала́годжене (neuter nominative)
зала́годжені (nominative)
зала́годженого (masculine genitive)
зала́годженої (feminine genitive)
зала́годженого (neuter genitive)
зала́годжених (genitive)
зала́годженому (masculine dative)
зала́годженій (feminine dative)
зала́годженому (neuter dative)
зала́годженим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
зала́годжену (feminine accusative)
зала́годжене (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
зала́годженим (masculine instrumental)
зала́годженою (feminine instrumental)
зала́годженим (neuter instrumental)
зала́годженими (instrumental)
зала́годженому (masculine locative)
зала́годженім (masculine locative)
зала́годженій (feminine locative)
зала́годженому (neuter locative)
зала́годженім (neuter locative)
зала́годжених (locative)


залагодять

Troisième personne du pluriel du futur de зала́годити.


влагодженим

Instrumental masculin singulier de вла́годжений.

Instrumental neutre singulier de вла́годжений.


налагодиш

Deuxième personne du singulier du futur de нала́годити.


налагоджуваних

Génitif pluriel de нала́годжуваний.


налагодим

Première personne du pluriel du futur de нала́годити.


налагодить

Troisième personne du singulier du futur de нала́годити.


налагодив

Passé masculin singulier de нала́годити.


налагодило

⁽ⁿᵃˡᵃʰᵒᵈʸˡᵒ⁾


налагодимо

⁽ⁿᵃˡᵃʰᵒᵈʸᵐᵒ⁾


налагодите

⁽ⁿᵃˡᵃʰᵒᵈʸᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de нала́годити.


налагодьте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de нала́годити.


налагодили

⁽ⁿᵃˡᵃʰᵒᵈʸˡʸ⁾


налагодьмо

Première personne du pluriel de l’impératif de нала́годити.


налагодь

Deuxième personne du singulier de l’impératif de нала́годити.


налагоджена

Nominatif féminin singulier de нала́годжений.


налагоджене

Nominatif neutre singulier de нала́годжений.

Accusatif neutre singulier de нала́годжений.


налагодженим

Instrumental masculin singulier de нала́годжений.

Instrumental neutre singulier de нала́годжений.


налагодженою

Instrumental féminin singulier de нала́годжений.


налагодженому

Datif masculin singulier de нала́годжений.

Locatif masculin singulier de нала́годжений.

Datif neutre singulier de нала́годжений.

Locatif neutre singulier de нала́годжений.


налагодженій

Datif féminin singulier de нала́годжений.

Locatif féminin singulier de нала́годжений.


налагодженої

Génitif féminin singulier de нала́годжений.


налагодженого

Génitif masculin singulier de нала́годжений.

Génitif neutre singulier de нала́годжений.


налагоджену

Accusatif féminin singulier de нала́годжений.


налагодила

⁽ⁿᵃˡᵃʰᵒᵈʸˡᵃ⁾


налагоджуваний

Participe passé passif du verbe нала́годжувати (« régler, arranger… »).

Cas
Singulier
Pluriel
нала́годжуваний (masculine nominative)
нала́годжувана (feminine nominative)
нала́годжуване (neuter nominative)
нала́годжувані (nominative)
нала́годжуваного (masculine genitive)
нала́годжуваної (feminine genitive)
нала́годжуваного (neuter genitive)
нала́годжуваних (genitive)
нала́годжуваному (masculine dative)
нала́годжуваній (feminine dative)
нала́годжуваному (neuter dative)
нала́годжуваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
нала́годжувану (feminine accusative)
нала́годжуване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
нала́годжуваним (masculine instrumental)
нала́годжуваною (feminine instrumental)
нала́годжуваним (neuter instrumental)
нала́годжуваними (instrumental)
нала́годжуваному (masculine locative)
нала́годжуванім (masculine locative)
нала́годжуваній (feminine locative)
нала́годжуваному (neuter locative)
нала́годжуванім (neuter locative)
нала́годжуваних (locative)


налагоджу

Première personne du singulier du futur de нала́годити.


налагоджуваного

Génitif masculin singulier de нала́годжуваний.

Génitif neutre singulier de нала́годжуваний.


налагодять

Troisième personne du pluriel du futur de нала́годити.


поправляєм

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃʲᵉᵐ⁾

Première personne du pluriel du présent de поправля́ти.


поправляю

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃʲᵘ⁾

Première personne du singulier du présent de поправля́ти.


поправляють

Troisième personne du pluriel du présent de поправля́ти.


поправляємо

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃʲᵉᵐᵒ⁾


поправляєш

Deuxième personne du singulier du présent de поправля́ти.


поправлятимеш

Deuxième personne du singulier du futur de поправля́ти.


поправляв

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃᵛ⁾

Passé masculin singulier de поправля́ти.


поправлятимуть

Troisième personne du pluriel du futur de поправля́ти.


поправляло

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃˡᵒ⁾


поправлятимемо

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de поправля́ти.


поправлятимем

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾


поправлятиме

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de поправля́ти.


поправляли

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃˡʸ⁾


поправлятимете

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de поправля́ти.


поправляймо

Première personne du pluriel de l’impératif de поправля́ти.


поправляла

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃˡᵃ⁾


поправляйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de поправля́ти.


залагоджуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de зала́годжувати.


налагоджений

Participe passé passif du verbe нала́годити (« régler, arranger, réparer… »).

Cas
Singulier
Pluriel
нала́годжений (masculine nominative)
нала́годжена (feminine nominative)
нала́годжене (neuter nominative)
нала́годжені (nominative)
нала́годженого (masculine genitive)
нала́годженої (feminine genitive)
нала́годженого (neuter genitive)
нала́годжених (genitive)
нала́годженому (masculine dative)
нала́годженій (feminine dative)
нала́годженому (neuter dative)
нала́годженим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
нала́годжену (feminine accusative)
нала́годжене (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
нала́годженим (masculine instrumental)
нала́годженою (feminine instrumental)
нала́годженим (neuter instrumental)
нала́годженими (instrumental)
нала́годженому (masculine locative)
нала́годженім (masculine locative)
нала́годженій (feminine locative)
нала́годженому (neuter locative)
нала́годженім (neuter locative)
нала́годжених (locative)


поправляй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de поправля́ти.


поправим

Première personne du pluriel du futur de попра́вити.


поправиш

Deuxième personne du singulier du futur de попра́вити.


поправлю

Première personne du singulier du futur de попра́вити.


поправите

Deuxième personne du pluriel du futur de попра́вити.


поправмо

Première personne du pluriel de l’impératif de попра́вити.


поправ

Deuxième personne du singulier de l’impératif de попра́вити.


поправте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de попра́вити.


поправлятиму

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de поправля́ти.


налагоджувати

Verbe dérivé de лагода (« accord, harmonie »), avec le préfixe на- et le suffixe -увати.

Uk-налагоджувати.ogg

нала́годжувати nalahodžuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : нала́годити

Régler, ajuster, organiser (pour que quelque chose fonctionne bien).

Вiн не збирався нiчого мiняти в роботi клiнiки, її ритмi, який налагоджував стiльки рокiв.

Il n’allait rien changer au travail à la clinique, à son rythme qu’il avait organisé depuis tant d’années.

Незважаючи на свою слабість, ви налагодили стільки робіт!

Malgré votre faiblesse, vous avez organisé tant de travaux !

Réparer (dans le sens d’éliminer des problèmes).

Петро Петрович засмутився; справді, як же йому налагодити човен?

Pierre Petrovitch était bouleversé ; en effet, comment pouvait-il réparer le bateau ?

Сигналізація ніяк не вмикалася – і вони з Василем Івановичем чекали, поки працівники охоронної фірми налагодять її.

L’alarme ne s'était pas du tout déclenchée – et Vassili Ivanovitch et eux attendaient que les employés de la société de sécurité la réparent.

Софія подоїла корови, а Оксана налагодила тим часом пійло для кабанів.

Sophia trayait les vaches et Oxana réparait pendant ce temps l’abreuvoir des sangliers.

Чувак з рок-клубу … не може навіть налагодити гітару, ту саму, на якій він грав добрих п'ятнадцять років.

Le gars du club de rock … il ne peut même pas accorder la guitare sur laquelle il joue depuis une quinzaine d’années.

Entamer (commencer à faire quelque chose).

Вечеряли також під грушею, до місяця. Пробували налагодити якусь розмову, не в'язалася.

Ils dînaient aussi sous le poirier depuis un mois. Ils essayèrent d’entamer une conversation, mais ça ne fonctionnait pas.


поправляєте

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de поправля́ти.


залагоджувати

Verbe dérivé de лагода (« accord, harmonie »), avec le préfixe за- et le suffixe -увати.

зала́годжувати zalahodžuvaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 2a / perfectif[s] : зала́годити

Він, інженер з освіти [за освітою], якнайкраще знав, що найменша поломка, коли її не залагодити вчасно, згодом розладить усю велику машину.

Lui, ingénieur de formation, savait parfaitement que si la moindre panne n'était pas réparée à temps, elle finirait par poser de gros problèmes à toute cette grande machine.

Я подивлюся, хто тебе послухає і хто візьметься такі справи залагоджувати.

Je verrai qui t’écoutera et qui se chargera de régler ces problèmes.

Expier, réparer (une erreur, une faute…).

А я, люди добрі, щоб залагодити свою вину перед вами, … завше готовий помогти кожному з вас чим можу.

Et moi, chers tous, afin d’expier ma culpabilité devant vous, … je suis complètement prêt à aider chacun d’entre vous autant que je le pourrai.


залагодити

Verbe dérivé de лагода (« accord, harmonie »), avec le préfixe за- et le suffixe -ити.

зала́годити zalahodyty \Prononciation ?\ perfectif transitif de type 11a / imperfectif[s] : зала́годжувати


акватипіє

⁽ᵃᵏᵛᵃᵗʸᵖⁱʲᵉ⁾


акватипією

⁽ᵃᵏᵛᵃᵗʸᵖⁱʲᵉʲᵘ⁾


акватипії

⁽ᵃᵏᵛᵃᵗʸᵖⁱʲⁱ⁾


акванавтові

⁽ᵃᵏᵛᵃⁿᵃᵛᵗᵒᵛⁱ⁾


акванавтів

⁽ᵃᵏᵛᵃⁿᵃᵛᵗⁱᵛ⁾


поправлять

Troisième personne du pluriel du futur de попра́вити.


поправляє

⁽ᵖᵒᵖʳᵃᵛˡʲᵃʲᵉ⁾

Troisième personne du singulier du présent de поправля́ти.


аква-

Préfixe correspondant au préfixe français aqua- (en rapport avec l’eau).


астронавтам

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵃᵐ⁾


астронавта

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵃ⁾


астронавте

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵉ⁾


лагода

Du proto-slave *lagoda « ordre, agrément ».

ла́года (singular nominative)
ла́годи (singular genitive)
ла́годі (singular dative)
ла́году (singular accusative)
ла́годою (singular instrumental)
на/у ла́годі (singular locative)
ла́годо (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

Нічим їй ніхто не догодить, ні з ким жити в покої, в лагоді не може.

Personne ne pourra lui plaire, elle ne vivra en paix avec personne, elle ne trouvera jamais d’harmonie.

Все мало скінчитись лагодою, як про те і мріяв Ярополк.

Tout devrait se terminer en harmonie, ainsi que Iaropolk l’avait rêvé.

Навкруги такий достиглий спокій,
Така в усьому лагода розлита.

Partout, un calme si mûr,
Une telle douceur se répand tout autour.


астронавтами

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵃᵐʸ⁾


астронавтом

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵒᵐ⁾


влагодити

Verbe dérivé de лагода (« accord »), avec le préfixe в- et le suffixe -ити.

вла́годити vlahodyty \Prononciation ?\ perfectif transitif de type 11a / imperfectif[s] : вла́днувати, ула́днувати, вла́годжувати, ула́годжувати


астронавти

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗʸ⁾


астронавтах

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵃᵏʰ⁾


астронавту

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵘ⁾


астронавтів

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗⁱᵛ⁾


астронавтику

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗʸᵏᵘ⁾


астронавтові

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗᵒᵛⁱ⁾


-навт

Du grec ancien ναύτης, naútês (« navigateur »).

Suffixe accentué correspondant au suffixe français -naute.


акватипію

⁽ᵃᵏᵛᵃᵗʸᵖⁱʲᵘ⁾


астронавтико

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗʸᵏᵒ⁾


астронавтиці

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗʸᵗˢⁱ⁾


астронавтикою

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗʸᵏᵒʲᵘ⁾

Instrumental singulier de астрона́втика.


космонавти

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗʸ⁾


космонавта

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵃ⁾


космонавтах

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵃᵏʰ⁾


космонавтам

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵃᵐ⁾


налагоджуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de нала́годжувати.


налагодити

Verbe dérivé de лагода (« accord, harmonie »), avec le préfixe на- et le suffixe -ити.

Uk-налагодити.ogg

нала́годити nalahodyty \Prononciation ?\ perfectif transitif de type 11a / imperfectif[s] : нала́годжувати


космонавтами

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵃᵐʸ⁾


космонавтом

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵒᵐ⁾


космонавту

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵘ⁾


космонавте

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵉ⁾


космонавтові

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗᵒᵛⁱ⁾


космонавтико

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗʸᵏᵒ⁾


космонавтів

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗⁱᵛ⁾


космонавтиці

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗʸᵗˢⁱ⁾


аквітанська

Nominatif féminin singulier de аквіта́нський.


космонавтику

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗʸᵏᵘ⁾


аквітанської

Génitif féminin singulier de аквіта́нський.


поправляти

Uk-поправляти.ogg

поправля́ти popravljaty \Prononciation ?\ imperfectif transitif de type 1a / perfectif[s] : попра́вити

Rajuster, rétablir, corriger, rajuster, arranger…

Мені дивно, що я усе помічаю .. Я навіть, проходячи повз стіл, поправив фотографію.

Cela m’est étrange que je remarque tout… J’ai même, en passant devant la table, rajusté la photographie.

Він поправив плечем шинелю і вийшов з чайної, не озираючись.

Il ajusta son pardessus et quitta le salon de thé sans se retourner.

Щоб поправити переклад, я мусив сидіти 4 дні та мучитися.

Pour corriger la traduction, j’ai souffert pendant quatre jours assis.

[Неофіт-раб:] Спасибі, пане.
[Єпископ (поправляє):] “Брате”.
[Неофіт-раб:] Хай і так.

[L’esclave néophyte] Merci, Monsieur.
[L’évêque, le corrigeant] "Frère".
[L’esclave néophyte] Qu'il en soit ainsi.

Аби достатки, то можна не то що поправити хату, а й нову постановити.

Pour être prospère, cela ne suffit pas de réparer la maison, il faut en construire une nouvelle.

Князь хоче в тиші, далеко від світу, поправляти здоров'я, підірване в частих війнах.

Le prince veut se refaire une santé, mise à bas par des guerres incessantes, dans le silence et loin de ce monde.

Не женися ти зо мною,
Не поправиш долю свою.

Ne te marie pas avec moi
Tu ne changeras pas ton destin.


аквітанського

Génitif masculin singulier de аквіта́нський.

Génitif neutre singulier de аквіта́нський.


аквітанське

Nominatif neutre singulier de аквіта́нський.

Accusatif neutre singulier de аквіта́нський.


аквітанську

Accusatif féminin singulier de аквіта́нський.


аквітанській

Datif féminin singulier de аквіта́нський.

Locatif féminin singulier de аквіта́нський.


аквітанською

Instrumental féminin singulier de аквіта́нський.


аквітанським

Instrumental masculin singulier de аквіта́нський.

Instrumental neutre singulier de аквіта́нський.


аквітанськім

Locatif masculin singulier de аквіта́нський.

Locatif neutre singulier de аквіта́нський.


аквітанському

Datif masculin singulier de аквіта́нський.

Datif neutre singulier de аквіта́нський.


поправити

Uk-поправити.ogg

попра́вити popravyty \Prononciation ?\ perfectif transitif de type 4a / imperfectif[s] : поправля́ти


космонавті

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗⁱ⁾


акмеїзмові

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


акмеїзмом

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


астронавті

⁽ᵃˢᵗʳᵒⁿᵃᵛᵗⁱ⁾


космонавтикою

⁽ᵏᵒˢᵐᵒⁿᵃᵛᵗʸᵏᵒʲᵘ⁾

Instrumental singulier de космона́втика.


аквітанський

Adjectif dérivé de Аквітанія (« Aquitaine »), avec le suffixe -ський.

Cas
Singulier
Pluriel
аквіта́нський (masculine nominative)
аквіта́нська (feminine nominative)
аквіта́нське (neuter nominative)
аквіта́нські (nominative)
аквіта́нського (masculine genitive)
аквіта́нської (feminine genitive)
аквіта́нського (neuter genitive)
аквіта́нських (genitive)
аквіта́нському (masculine dative)
аквіта́нській (feminine dative)
аквіта́нському (neuter dative)
аквіта́нським (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
аквіта́нську (feminine accusative)
аквіта́нське (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
аквіта́нським (masculine instrumental)
аквіта́нською (feminine instrumental)
аквіта́нським (neuter instrumental)
аквіта́нськими (instrumental)
аквіта́нському (masculine locative)
аквіта́нськім (masculine locative)
аквіта́нській (feminine locative)
аквіта́нському (neuter locative)
аквіта́нськім (neuter locative)
аквіта́нських (locative)


акватипія

Nom dérivé du préfixe аква-, avec le suffixe -типія.

аквати́пія (singular nominative)
аквати́пії (singular genitive)
аквати́пії (singular dative)
аквати́пію (singular accusative)
аквати́пією (singular instrumental)
на/у аквати́пії (singular locative)
аквати́піє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵃᵏᵛᵃᵗʸᵖⁱʲᵃ⁾

Aquatypie (procédé mécanique remplaçant le pochoir à la main).


акмеїзм

Du grec ancien ἀκμή, akmê (« pointe, sommet ») avec le suffixe -їзм.

акмеї́зм (singular nominative)
акмеї́зму (singular genitive)
акмеї́зму (singular dative)
акмеї́змові (singular dative)
акмеї́зм (singular accusative)
акмеї́змом (singular instrumental)
на/в акмеї́змі, (singular locative)
по акмеї́зму (singular locative)
акмеї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


акмеїстам

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵃᵐ⁾


акмеїстами

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵃᵐʸ⁾


акмеїстах

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵃᵏʰ⁾


акмеїстів

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗⁱᵛ⁾


акмеїстом

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵒᵐ⁾


акмеїстках

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵃᵏʰ⁾


акмеїсткою

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵒʲᵘ⁾


акмеїсткам

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵃᵐ⁾


акмеїстко

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵒ⁾


акмеїстку

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵘ⁾


акмеїсток

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵒᵏ⁾


акмеїстки

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏʸ⁾


акмеїстці

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵗˢⁱ⁾


відсутносте

⁽ᵛⁱᵈˢᵘᵗⁿᵒˢᵗᵉ⁾


відсутністю

⁽ᵛⁱᵈˢᵘᵗⁿⁱˢᵗʲᵘ⁾


відсутніх

⁽ᵛⁱᵈˢᵘᵗⁿⁱᵏʰ⁾


відсутнє

Nominatif neutre singulier de відсу́тній.

Accusatif neutre singulier de відсу́тній.


відсутності

⁽ᵛⁱᵈˢᵘᵗⁿᵒˢᵗⁱ⁾


відсутніми

⁽ᵛⁱᵈˢᵘᵗⁿⁱᵐʸ⁾


відсутньої

Génitif féminin singulier de відсу́тній.


відсутнього

Génitif masculin singulier de відсу́тній.


відсутня

Nominatif féminin singulier de відсу́тній.


відсутнім

Instrumental masculin singulier de відсу́тній.

Locatif masculin singulier de відсу́тній.

Instrumental neutre singulier de відсу́тній.


відсутню

Accusatif féminin singulier de відсу́тній.


акмеїстові

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵒᵛⁱ⁾


акмеїстками

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵃᵐʸ⁾


відсутньою

Instrumental féminin singulier de відсу́тній.


Аверроесові

⁽ᴬᵛᵉʳʳᵒᵉˢᵒᵛⁱ⁾


Аверроесом

⁽ᴬᵛᵉʳʳᵒᵉˢᵒᵐ⁾


архаїзмами

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵃᵐʸ⁾


архаїзмах

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵃᵏʰ⁾


архаїзмом

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


архаїзмі

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐⁱ⁾


альтруїстично

Forme adverbiale de альтруїсти́чний (« altruiste »).


архаїзмів

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐⁱᵛ⁾


відсутній

Adjectif dérivé de сутній (« ancien participe passé du verbe être »), avec le préfixe від- (« loin de »).

Cas
Singulier
Pluriel
відсу́тній (masculine nominative)
відсу́тня (feminine nominative)
відсу́тнє (neuter nominative)
відсу́тні (nominative)
відсу́тнього (masculine genitive)
відсу́тньої (feminine genitive)
відсу́тнього (neuter genitive)
відсу́тніх (genitive)
відсу́тньому (masculine dative)
відсу́тній (feminine dative)
відсу́тньому (neuter dative)
відсу́тнім (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
відсу́тню (feminine accusative)
відсу́тнє (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
відсу́тнім (masculine instrumental)
відсу́тньою (feminine instrumental)
відсу́тнім (neuter instrumental)
відсу́тніми (instrumental)
відсу́тньому (masculine locative)
відсу́тнім (masculine locative)
відсу́тній (feminine locative)
відсу́тньому (neuter locative)
відсу́тнім (neuter locative)
відсу́тніх (locative)

Uk-відсутній.ogg

відсу́тній по́гляд

бу́ти відсу́тнім

manquer, être absent (en parlant d’une personne) / faire défaut (au tribunal)

бу́ти відсу́тнім на заня́ттях


архаїзмові

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


архаїзме

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵉ⁾


архаїзує

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘʲᵉ⁾

Troisième personne du singulier du présent de архаїзува́ти.


архаїзуємо

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du présent de архаїзува́ти.


архаїзуєш

Deuxième personne du singulier du présent de архаїзува́ти.


архаїзують

Troisième personne du pluriel du présent de архаїзува́ти.


архаїзуватиму

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de архаїзува́ти.


архаїзуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de архаїзува́ти.


архаїзуватиме

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de архаїзува́ти.


архаїзую

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘʲᵘ⁾

Première personne du singulier du présent de архаїзува́ти.


архаїзуєте

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de архаїзува́ти.


архаїзуватимем

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾

Première personne du pluriel du futur de архаїзува́ти.


архаїзуватимете

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de архаїзува́ти.


архаїзуєм

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘʲᵉᵐ⁾


архаїзувала

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵃ⁾

Passé féminin singulier de архаїзува́ти.


архаїзуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de архаїзува́ти.


архаїзував

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵛ⁾

Passé masculin singulier de архаїзува́ти.


архаїзували

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡʸ⁾


архаїзувало

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵒ⁾


-їчний

Suffixe accentué permettant de créer des adjectifs à partir de noms dont le radical se termine par une voyelle.


архаїзуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de архаїзува́ти.


архаїзуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de архаїзува́ти.


архаїзуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de архаїзува́ти.


архаїзованими

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵐʸ⁾


архаїзувавши

Gérondif passé de архаїзува́ти.


архаїзованим

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵐ⁾

Instrumental masculin singulier de архаїзо́ваний.

Instrumental neutre singulier de архаїзо́ваний.


архаїзована

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵃ⁾

Nominatif féminin singulier de архаїзо́ваний.


архаїзованих

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵏʰ⁾


архаїзоване

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵉ⁾

Nominatif neutre singulier de архаїзо́ваний.

Accusatif neutre singulier de архаїзо́ваний.


архаїзованій

Datif féminin singulier de архаїзо́ваний.

Locatif féminin singulier de архаїзо́ваний.


архаїзовані

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿⁱ⁾


архаїзується

Troisième personne du singulier du présent de архаїзува́тися.


архаїзованого

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʰᵒ⁾

Génitif masculin singulier de архаїзо́ваний.

Génitif neutre singulier de архаїзо́ваний.


архаїзованою

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de архаїзо́ваний.


архаїзовану

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵘ⁾

Accusatif féminin singulier de архаїзо́ваний.


архаїзованому

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒᵐᵘ⁾

Datif masculin singulier de архаїзо́ваний.

Locatif masculin singulier de архаїзо́ваний.

Datif neutre singulier de архаїзо́ваний.

Locatif neutre singulier de архаїзо́ваний.


архаїзуються

Troisième personne du pluriel du présent de архаїзува́тися.


архаїзуватиметься

Troisième personne du singulier du futur de архаїзува́тися.


архаїзуватимуться

Troisième personne du pluriel du futur de архаїзува́тися.


архаїзувався

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵛˢʲᵃ⁾

Passé masculin singulier de архаїзува́тися.


архаїзувалась

Passé féminin singulier de архаїзува́тися.


архаїзувалася

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵃˢʲᵃ⁾


архаїзуючись

Gérondif présent de архаїзува́тися.


архаїзувалося

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵒˢʲᵃ⁾

Passé neutre singulier de архаїзува́тися.


архаїзувалися

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡʸˢʲᵃ⁾

Passé pluriel de архаїзува́тися.


архаїзованої

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʲⁱ⁾

Génitif féminin singulier de архаїзо́ваний.


архаїзувались

Passé pluriel de архаїзува́тися.


архаїзованім

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿⁱᵐ⁾


застарілім

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡⁱᵐ⁾

Locatif masculin singulier de застарі́лий.

Locatif neutre singulier de застарі́лий.


застаріле

Nominatif neutre singulier de застарі́лий.

Accusatif neutre singulier de застарі́лий.


застарілим

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡʸᵐ⁾

Instrumental masculin singulier de застарі́лий.

Instrumental neutre singulier de застарі́лий.


застарілими

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡʸᵐʸ⁾


застарілих

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡʸᵏʰ⁾


архаїзму

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵘ⁾


застарілу

Accusatif féminin singulier de застарі́лий.


застарілій

Locatif féminin singulier de застарі́лий.


застарілої

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡᵒʲⁱ⁾

Génitif féminin singulier de застарі́лий.


застарілою

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de застарі́лий.


застарілого

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡᵒʰᵒ⁾

Génitif masculin singulier de застарі́лий.

Génitif neutre singulier de застарі́лий.


застарілому

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱˡᵒᵐᵘ⁾

Datif masculin singulier de застарі́лий.


застаріла

Nominatif féminin singulier de застарі́лий.


застарієш

Deuxième personne du singulier du futur de заста́рі́ти.


архаїзовано

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒ⁾


застарієм

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱʲᵉᵐ⁾

Première personne du pluriel du futur de заста́рі́ти.


архаїзми

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐʸ⁾


застарію

Première personne du singulier du futur de заста́рі́ти.


застаріють

Troisième personne du pluriel du futur de заста́рі́ти.


застаріємо

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱʲᵉᵐᵒ⁾


застарієте

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de заста́рі́ти.


застарів

Passé masculin singulier de заста́рі́ти.


застарій

Deuxième personne du singulier de l’impératif de заста́рі́ти.


застаріваю

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃʲᵘ⁾

Première personne du singulier du présent de застаріва́ти.


застаріватиме

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de застаріва́ти.


застаріймо

Première personne du pluriel de l’impératif de заста́рі́ти.


застарійте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de заста́рі́ти.


застаріваєш

Deuxième personne du singulier du présent de застаріва́ти.


застаріваєте

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de застаріва́ти.


застаріваєм

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃʲᵉᵐ⁾

Première personne du pluriel du présent de застаріва́ти.


застарівають

Troisième personne du pluriel du présent de застаріва́ти.


застаріваємо

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃʲᵉᵐᵒ⁾


застаріватиму

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de застаріва́ти.


застаріватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de застаріва́ти.


застарівало

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃˡᵒ⁾


застаріватимемо

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de застаріва́ти.


застаріватимем

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾


застарівала

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃˡᵃ⁾

Passé féminin singulier de застаріва́ти.


застарівали

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃˡʸ⁾


застаріваймо

Première personne du pluriel de l’impératif de застаріва́ти.


застаріватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de застаріва́ти.


застаріватимете

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de застаріва́ти.


застарівай

Deuxième personne du singulier de l’impératif de застаріва́ти.


застарівав

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃᵛ⁾

Passé masculin singulier de застаріва́ти.


застарівайте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de застаріва́ти.


застарівавши

Gérondif passé de застаріва́ти.


архаїзації

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲⁱ⁾


архаїзацію

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵘ⁾


архаїзований

Participe passé passif du verbe архаїзува́ти (« archaïser »).

Cas
Singulier
Pluriel
архаїзо́ваний (masculine nominative)
архаїзо́вана (feminine nominative)
архаїзо́ване (neuter nominative)
архаїзо́вані (nominative)
архаїзо́ваного (masculine genitive)
архаїзо́ваної (feminine genitive)
архаїзо́ваного (neuter genitive)
архаїзо́ваних (genitive)
архаїзо́ваному (masculine dative)
архаїзо́ваній (feminine dative)
архаїзо́ваному (neuter dative)
архаїзо́ваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
архаїзо́вану (feminine accusative)
архаїзо́ване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
архаїзо́ваним (masculine instrumental)
архаїзо́ваною (feminine instrumental)
архаїзо́ваним (neuter instrumental)
архаїзо́ваними (instrumental)
архаїзо́ваному (masculine locative)
архаїзо́ванім (masculine locative)
архаїзо́ваній (feminine locative)
архаїзо́ваному (neuter locative)
архаїзо́ванім (neuter locative)
архаїзо́ваних (locative)


акмеїст

Du grec ancien ἀκμή, akmê (« pointe, sommet ») avec le suffixe -їст.

акмеї́ст (singular nominative)
акмеї́сти (plural nominative)
акмеї́ста (singular genitive)
акмеї́стів (plural genitive)
акмеї́сту (singular dative)
акмеї́стові (singular dative)
акмеї́стам (plural dative)
акмеї́ста (singular accusative)
акмеї́стів (plural accusative)
акмеї́стом (singular instrumental)
акмеї́стами (plural instrumental)
на/в акмеї́сті, (singular locative)
акмеї́стові (singular locative)
на/в акмеї́стах (plural locative)
акмеї́сте (singular vocative)
акмеї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
акмеїстка (feminine)


архаїчно

Forme adverbiale de архаї́чний (« archaïque »).


архаїзувавшись

Gérondif passé de архаїзува́тися.


архаїстами

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵃᵐʸ⁾


архаїзмам

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵐᵃᵐ⁾


архаїста

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵃ⁾


архаїці

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᵗˢⁱ⁾


архаїсти

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸ⁾


архаїстах

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵃᵏʰ⁾


застаріє

Troisième personne du singulier du futur de заста́рі́ти.


архаїсті

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗⁱ⁾


архаїсте

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵉ⁾


архаїстом

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵒᵐ⁾


архаїсту

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵘ⁾


архаїстові

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵒᵛⁱ⁾


архаїстів

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗⁱᵛ⁾


архаїстики

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸᵏʸ⁾


архаїстична

Nominatif féminin singulier de архаїсти́чний.


архаїстико

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵒ⁾


архаїстику

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵘ⁾


архаїстикою

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵒʲᵘ⁾


архаїстичного

Génitif masculin singulier de архаїсти́чний.

Génitif neutre singulier de архаїсти́чний.


архаїстичної

Génitif féminin singulier de архаїсти́чний.


застаріває

⁽ᶻᵃˢᵗᵃʳⁱᵛᵃʲᵉ⁾

Troisième personne du singulier du présent de застаріва́ти.


архаїстичне

Nominatif neutre singulier de архаїсти́чний.

Accusatif neutre singulier de архаїсти́чний.


архаїстичним

Instrumental masculin singulier de архаїсти́чний.

Instrumental neutre singulier de архаїсти́чний.


архаїстичній

Datif féminin singulier de архаїсти́чний.

Locatif féminin singulier de архаїсти́чний.


архаїстичнім

Locatif masculin singulier de архаїсти́чний.

Locatif neutre singulier de архаїсти́чний.


архаїстиці

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸᵗˢⁱ⁾


архаїстичною

Instrumental féminin singulier de архаїсти́чний.


архаїстичну

Accusatif féminin singulier de архаїсти́чний.


архаїстичному

Datif masculin singulier de архаїсти́чний.

Datif neutre singulier de архаїсти́чний.


архаїзувати

Verbe dérivé de архаїзм (« archaïsme »), avec le suffixe -їзувати.

архаїзува́ти arkhajizuvaty \Prononciation ?\ perfectif et imperfectif transitif de type 2a


архаїзаціє

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵉ⁾


застаріти

Verbe dérivé de старий (« vieux »), avec le préfixe за- (« devenir ») et le suffixe -іти.

заста́рі́ти zastarity \Prononciation ?\ perfectif intransitif de type 1a / imperfectif[s] : застаріва́ти


відсутність

Mot construit en calquant le mot latin absens « qui est loin » (від = loin ; сутній = ancienne forme du participe passé du verbe être).

відсу́тність (singular nominative)
відсу́тності (singular genitive)
відсу́тності (singular dative)
відсу́тність (singular accusative)
відсу́тністю (singular instrumental)
на/у відсу́тності (singular locative)
відсу́тносте (singular vocative)
Nom de type 8a- selon Zaliznyak

Uk-відсутність.ogg


архаїзуватимемо

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de архаїзува́ти.


архаїкою

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᵏᵒʲᵘ⁾


застарівати

Verbe dérivé de старий (« vieux »), avec le préfixe за- (« devenir ») et le suffixe -івати.

застаріва́ти zastarivaty \Prononciation ?\ imperfectif intransitif de type 1a / perfectif[s] : заста́рі́ти


архаїстам

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗᵃᵐ⁾


архаїзуватися

Verbe dérivé de архаїзувати (« archaïser »), avec le suffixe -ся.

архаїзува́тися arkhajizuvatysja \Prononciation ?\ perfectif et imperfectif impersonnel transitif pronominal de type 2a


альтруїзм

альтруї́зм (singular nominative)
альтруї́зму (singular genitive)
альтруї́зму (singular dative)
альтруї́змові (singular dative)
альтруї́зм (singular accusative)
альтруї́змом (singular instrumental)
на/в альтруї́змі, (singular locative)
по альтруї́зму (singular locative)
альтруї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


архаїстичний

Adjectif dérivé de архаїст (« artiste qui copie des œuvres antiques »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
архаїсти́чний (masculine nominative)
архаїсти́чна (feminine nominative)
архаїсти́чне (neuter nominative)
архаїсти́чні (nominative)
архаїсти́чного (masculine genitive)
архаїсти́чної (feminine genitive)
архаїсти́чного (neuter genitive)
архаїсти́чних (genitive)
архаїсти́чному (masculine dative)
архаїсти́чній (feminine dative)
архаїсти́чному (neuter dative)
архаїсти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
архаїсти́чну (feminine accusative)
архаїсти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
архаїсти́чним (masculine instrumental)
архаїсти́чною (feminine instrumental)
архаїсти́чним (neuter instrumental)
архаїсти́чними (instrumental)
архаїсти́чному (masculine locative)
архаїсти́чнім (masculine locative)
архаїсти́чній (feminine locative)
архаїсти́чному (neuter locative)
архаїсти́чнім (neuter locative)
архаїсти́чних (locative)


неявка

Nom dérivé de явити (« montrer »), avec le préfixe не- (« préfixe négatif ») et le suffixe -ка (littéralement : fait de ne pas se montrer).

нея́вка (singular nominative)
нея́вки (plural nominative)
нея́вки (singular genitive)
нея́вок (plural genitive)
нея́вці (singular dative)
нея́вкам (plural dative)
нея́вку (singular accusative)
нея́вки (plural accusative)
нея́вкою (singular instrumental)
нея́вками (plural instrumental)
на/у нея́вці (singular locative)
на/у нея́вках (plural locative)
нея́вко (singular vocative)
нея́вки (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak


альтруїст

альтруї́ст (singular nominative)
альтруї́сти (plural nominative)
альтруї́ста (singular genitive)
альтруї́стів (plural genitive)
альтруї́сту (singular dative)
альтруї́стові (singular dative)
альтруї́стам (plural dative)
альтруї́ста (singular accusative)
альтруї́стів (plural accusative)
альтруї́стом (singular instrumental)
альтруї́стами (plural instrumental)
на/в альтруї́сті, (singular locative)
альтруї́стові (singular locative)
на/в альтруї́стах (plural locative)
альтруї́сте (singular vocative)
альтруї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
альтруїстка (feminine)


архаїзацією

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵉʲᵘ⁾


Аверроес

Аверро́ес (singular nominative)
Аверро́еса (singular genitive)
Аверро́есу (singular dative)
Аверро́есові (singular dative)
Аверро́еса (singular accusative)
Аверро́есом (singular instrumental)
при Аверро́есі, (singular locative)
Аверро́есові (singular locative)
Аверро́есе (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


архаїзм

архаї́зм (singular nominative)
архаї́зми (plural nominative)
архаї́зму (singular genitive)
архаї́змів (plural genitive)
архаї́зму (singular dative)
архаї́змові (singular dative)
архаї́змам (plural dative)
архаї́зм (singular accusative)
архаї́зми (plural accusative)
архаї́змом (singular instrumental)
архаї́змами (plural instrumental)
на/в архаї́змі (singular locative)
на/в архаї́змах (plural locative)
архаї́зме (singular vocative)
архаї́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


застарілий

Participe passé actif du verbe заста́рі́ти (« vieillir »).

Cas
Singulier
Pluriel
застарі́лий (masculine nominative)
застарі́ла (feminine nominative)
застарі́ле (neuter nominative)
застарі́лі (nominative)
застарі́лого (masculine genitive)
застарі́лої (feminine genitive)
застарі́лого (neuter genitive)
застарі́лих (genitive)
застарі́лому (masculine dative)
застарі́лій (feminine dative)
застарі́лому (neuter dative)
застарі́лим (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
застарі́лу (feminine accusative)
застарі́ле (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
застарі́лим (masculine instrumental)
застарі́лою (feminine instrumental)
застарі́лим (neuter instrumental)
застарі́лими (instrumental)
застарі́лому (masculine locative)
застарі́лім (masculine locative)
застарі́лій (feminine locative)
застарі́лому (neuter locative)
застарі́лім (neuter locative)
застарі́лих (locative)


альтруїстка

Nom dérivé de альтруїст (« altruiste »), avec le suffixe -ка.

альтруї́стка (singular nominative)
альтруї́стки (plural nominative)
альтруї́стки (singular genitive)
альтруї́сток (plural genitive)
альтруї́стці (singular dative)
альтруї́сткам (plural dative)
альтруї́стку (singular accusative)
альтруї́сток (plural accusative)
альтруї́сткою (singular instrumental)
альтруї́стками (plural instrumental)
на/в альтруї́стці (singular locative)
на/в альтруї́стках (plural locative)
альтруї́стко (singular vocative)
альтруї́стки (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak
альтруїст (masculine)


акмеїстка

Nom dérivé de акмеїст (« acméiste »), avec le suffixe -ка.

акмеї́стка (singular nominative)
акмеї́стки (plural nominative)
акмеї́стки (singular genitive)
акмеї́сток (plural genitive)
акмеї́стці (singular dative)
акмеї́сткам (plural dative)
акмеї́стку (singular accusative)
акмеї́сток (plural accusative)
акмеї́сткою (singular instrumental)
акмеї́стками (plural instrumental)
на/в акмеї́стці (singular locative)
на/в акмеї́стках (plural locative)
акмеї́стко (singular vocative)
акмеї́стки (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak
акмеїст (masculine)

⁽ᵃᵏᵐᵉʲⁱˢᵗᵏᵃ⁾


-ація

Suffixe accentué correspondant la plupart du temps au préfixe français -ation.


архаїзація

Nom dérivé de архаїзм (« archaïsme »), avec le suffixe -їзація.

архаїза́ція (singular nominative)
архаїза́ції (singular genitive)
архаїза́ції (singular dative)
архаїза́цію (singular accusative)
архаїза́цією (singular instrumental)
на/в архаїза́ції (singular locative)
архаїза́ціє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵃ⁾


архаїстика

Nom dérivé de архаїст (« artiste qui copie les œuvres antiques »), avec le suffixe -ика.

архаї́стика (singular nominative)
архаї́стики (singular genitive)
архаї́стиці (singular dative)
архаї́стику (singular accusative)
архаї́стикою (singular instrumental)
на/в архаї́стиці (singular locative)
архаї́стико (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak

⁽ᵃʳᵏʰᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵃ⁾


архаїчність

Nom dérivé de архаїчний (« archaïque »), avec le suffixe -ість.

архаї́чність (singular nominative)
архаї́чності (singular genitive)
архаї́чності (singular dative)
архаї́чність (singular accusative)
архаї́чністю (singular instrumental)
на/в архаї́чності (singular locative)
архаї́чносте (singular vocative)
Nom de type 8a- selon Zaliznyak

Archaïcité (caractère archaïque de quelque chose).


архаїка

Nom dérivé de архаїзм (« archaïsme »), avec le suffixe -ка.

арха́їка (singular nominative)
арха́їки (singular genitive)
арха́їці (singular dative)
арха́їку (singular accusative)
арха́їкою (singular instrumental)
на/в арха́їці (singular locative)
арха́їко (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak

Archaïque (en tant que nom représentant ce qui est archaïque).


архаїст

Nom dérivé de архаїзм (« archaïsme »), avec le suffixe -їст.

архаї́ст (singular nominative)
архаї́сти (plural nominative)
архаї́ста (singular genitive)
архаї́стів (plural genitive)
архаї́сту (singular dative)
архаї́стові (singular dative)
архаї́стам (plural dative)
архаї́ста (singular accusative)
архаї́стів (plural accusative)
архаї́стом (singular instrumental)
архаї́стами (plural instrumental)
на/в архаї́сті, (singular locative)
архаї́стові (singular locative)
на/в архаї́стах (plural locative)
архаї́сте (singular vocative)
архаї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
архаїстка (feminine)


рашизм

Mot-valise formé de Russia et de фашизм.

раши́зм (singular nominative)
раши́зму (singular genitive)
раши́зму (singular dative)
раши́змові (singular dative)
раши́зм (singular accusative)
раши́змом (singular instrumental)
на/у раши́змі, (singular locative)
по раши́зму (singular locative)
раши́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


атеїзмові

⁽ᵃᵗᵉʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


атеїстами

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵃᵐʸ⁾


атеїстові

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵒᵛⁱ⁾


атеїсткам

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵏᵃᵐ⁾


атеїстках

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵏᵃᵏʰ⁾


атеїсткою

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵏᵒʲᵘ⁾


атеїстками

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵏᵃᵐʸ⁾


атеїстці

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵗˢⁱ⁾


ведаїзмом

⁽ᵛᵉᵈᵃʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


гебраїзмах

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵃᵏʰ⁾


атеїстично

Forme adverbiale de атеїсти́чний (« athée »).

De manière athée, sans faire intervenir de religion.


гебраїзмам

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵃᵐ⁾


гебраїзмами

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵃᵐʸ⁾


гебраїзмові

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


гебраїсті

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗⁱ⁾


гебраїзмів

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐⁱᵛ⁾


гебраїзмі

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐⁱ⁾


гебраїзуєш

Deuxième personne du singulier du présent de гебраїзува́ти.


гебраїзми

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐʸ⁾


гебраїзмом

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


гебраїзувала

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵃ⁾

Passé féminin singulier de гебраїзува́ти.


гебраїзую

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘʲᵘ⁾

Première personne du singulier du présent de гебраїзува́ти.


гебраїзував

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵛ⁾

Passé masculin singulier de гебраїзува́ти.


гебраїзуємо

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du présent de гебраїзува́ти.


гебраїзує

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘʲᵉ⁾

Troisième personne du singulier du présent de гебраїзува́ти.


гебраїзуєте

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de гебраїзува́ти.


гебраїзують

Troisième personne du pluriel du présent de гебраїзува́ти.


гебраїзму

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵘ⁾


гебраїста

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵃ⁾


гебраїзуєм

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘʲᵉᵐ⁾


гебраїзуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de гебраїзува́ти.


гебраїзуватиме

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de гебраїзува́ти.


гебраїзуватимем

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾

Première personne du pluriel du futur de гебраїзува́ти.


гебраїстами

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵃᵐʸ⁾


гебраїзуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de гебраїзува́ти.


гебраїстом

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵒᵐ⁾


атеїстах

⁽ᵃᵗᵉʲⁱˢᵗᵃᵏʰ⁾


гебраїстів

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗⁱᵛ⁾


гебраїсту

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵘ⁾


гебраїзували

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡʸ⁾

Passé pluriel de гебраїзува́ти.


гебраїзувало

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵒ⁾

Passé neutre singulier de гебраїзува́ти.


гебраїзуватимете

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de гебраїзува́ти.


гебраїстах

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵃᵏʰ⁾


гебраїсте

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵉ⁾


гебраїстам

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵃᵐ⁾


гебраїзуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de гебраїзува́ти.


гебраїзуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de гебраїзува́ти.


гебраїсти

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸ⁾


гебраїзуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de гебраїзува́ти.


гебраїзовану

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵘ⁾

Accusatif féminin singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзуватиму

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de гебраїзува́ти.


гебраїзовано

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒ⁾


гебраїзувавши

Gérondif passé de гебраїзува́ти.


гебраїзована

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵃ⁾

Nominatif féminin singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзованій

Datif féminin singulier de гебраїзо́ваний.

Locatif féminin singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзовані

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿⁱ⁾


гебраїзоване

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵉ⁾

Nominatif neutre singulier de гебраїзо́ваний.

Accusatif neutre singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзованими

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵐʸ⁾


гебраїзованої

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʲⁱ⁾

Génitif féminin singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзованім

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿⁱᵐ⁾

Locatif masculin singulier de гебраїзо́ваний.

Locatif neutre singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзованою

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїзованим

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵐ⁾

Instrumental masculin singulier de гебраїзо́ваний.

Instrumental neutre singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїстикою

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵒʲᵘ⁾


гебраїзованих

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵏʰ⁾


гебраїзованого

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʰᵒ⁾

Génitif masculin singulier de гебраїзо́ваний.

Génitif neutre singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїстико

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵒ⁾


гебраїзованому

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒᵐᵘ⁾

Datif masculin singulier de гебраїзо́ваний.

Datif neutre singulier de гебраїзо́ваний.


гебраїстику

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵘ⁾


гебраїстики

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸᵏʸ⁾


енотеїзмові

⁽ᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


гебраїстиці

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸᵗˢⁱ⁾


героєвими

⁽ʰᵉʳᵒʲᵉᵛʸᵐʸ⁾


енотеїзмі

⁽ᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐⁱ⁾


генотеїзме

⁽ʰᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵉ⁾


генотеїзму

⁽ʰᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵘ⁾


героїзацією

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵉʲᵘ⁾


генотеїзмом

⁽ʰᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


героїзмові

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


генотеїзмові

⁽ʰᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


генотеїзмі

⁽ʰᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐⁱ⁾


героєвого

⁽ʰᵉʳᵒʲᵉᵛᵒʰᵒ⁾


енотеїзме

⁽ᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵉ⁾


героєвих

⁽ʰᵉʳᵒʲᵉᵛʸᵏʰ⁾


енотеїзму

⁽ᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵘ⁾


героєвої

⁽ʰᵉʳᵒʲᵉᵛᵒʲⁱ⁾


героєвою

⁽ʰᵉʳᵒʲᵉᵛᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de геро́їв.


героїзацію

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵘ⁾


героїчна

Nominatif féminin singulier de герої́чний.


героїчне

Nominatif neutre singulier de герої́чний.

Accusatif neutre singulier de герої́чний.


героїзації

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲⁱ⁾


-їзація

Suffixe nominal accentué correspondant au suffixe français -isation, utilisé lorsque le radical se termine par une voyelle.


героїчну

Accusatif féminin singulier de герої́чний.


героїчною

Instrumental féminin singulier de герої́чний.


героїчної

Génitif féminin singulier de герої́чний.


героїчним

Instrumental masculin singulier de герої́чний.

Instrumental neutre singulier de герої́чний.


героїчного

Génitif masculin singulier de герої́чний.


героїко-комічні

Nominatif pluriel de геро́їко-комі́чний.


героїчній

Locatif féminin singulier de герої́чний.


героїчнім

Locatif masculin singulier de герої́чний.


ведаїзмові

⁽ᵛᵉᵈᵃʲⁱᶻᵐᵒᵛⁱ⁾


героєвому

⁽ʰᵉʳᵒʲᵉᵛᵒᵐᵘ⁾


героїко-комічними

Instrumental pluriel de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічних

Génitif pluriel de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічне

Nominatif neutre singulier de геро́їко-комі́чний.

Accusatif neutre singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічного

Génitif masculin singulier de геро́їко-комі́чний.

Génitif neutre singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічній

Datif féminin singulier de геро́їко-комі́чний.

Locatif féminin singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічним

Instrumental masculin singulier de геро́їко-комі́чний.

Instrumental neutre singulier de геро́їко-комі́чний.

Datif pluriel de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічною

Instrumental féminin singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічнім

Locatif masculin singulier de геро́їко-комі́чний.

Locatif neutre singulier de геро́їко-комі́чний.


комічна

Nominatif féminin singulier de комі́чний.


героїням

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱⁿʲᵃᵐ⁾


героїко-комічна

Nominatif féminin singulier de геро́їко-комі́чний.


комічне

Nominatif neutre singulier de комі́чний.

Accusatif neutre singulier de комі́чний.


комічнім

Locatif masculin singulier de комі́чний.


героїнею

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱⁿᵉʲᵘ⁾


героїко-комічному

Datif masculin singulier de геро́їко-комі́чний.

Datif neutre singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-комічну

Accusatif féminin singulier de геро́їко-комі́чний.


героїнях

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱⁿʲᵃᵏʰ⁾


героїнями

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱⁿʲᵃᵐʸ⁾


героїчно

Forme adverbiale de герої́чний (« héroïque »).


героїко-патріотична

Nominatif féminin singulier de геро́їко-патріоти́чний.


комічного

Génitif masculin singulier de комі́чний.


комічним

Instrumental masculin singulier de комі́чний.

Instrumental neutre singulier de комі́чний.


комічною

Instrumental féminin singulier de комі́чний.


комічну

Accusatif féminin singulier de комі́чний.


героїко-патріотичне

Nominatif neutre singulier de геро́їко-патріоти́чний.

Accusatif neutre singulier de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичну

Accusatif féminin singulier de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичні

Nominatif pluriel de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичних

Génitif pluriel de геро́їко-патріоти́чний.

Locatif pluriel de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичними

Instrumental pluriel de геро́їко-патріоти́чний.

fr-героїко-патріотичними-uk-adj-g7rFCMHp


героїко-патріотичнім

Locatif masculin singulier de геро́їко-патріоти́чний.

Locatif neutre singulier de геро́їко-патріоти́чний.


патріотична

Nominatif féminin singulier de патріоти́чний.


патріотичне

Nominatif neutre singulier de патріоти́чний.

Accusatif neutre singulier de патріоти́чний.


героїко-патріотичним

Instrumental masculin singulier de геро́їко-патріоти́чний.

Instrumental neutre singulier de геро́їко-патріоти́чний.

Datif pluriel de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичного

Génitif masculin singulier de геро́їко-патріоти́чний.

fr-героїко-патріотичного-uk-adj-VFvs29zX

Génitif neutre singulier de геро́їко-патріоти́чний.

fr-героїко-патріотичного-uk-adj-xfMo1592


героїко-патріотичній

Datif féminin singulier de геро́їко-патріоти́чний.

Locatif féminin singulier de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-патріотичною

Instrumental féminin singulier de геро́їко-патріоти́чний.


героєвим

Instrumental masculin singulier de геро́їв.

Instrumental neutre singulier de геро́їв.


патріотичному

Datif masculin singulier de патріоти́чний.

Locatif masculin singulier de патріоти́чний.

Datif neutre singulier de патріоти́чний.

Locatif neutre singulier de патріоти́чний.


патріотичну

Accusatif féminin singulier de патріоти́чний.


патріотичній

Datif féminin singulier de патріоти́чний.

Locatif féminin singulier de патріоти́чний.


героїзмом

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


патріотичним

Instrumental masculin singulier de патріоти́чний.

Instrumental neutre singulier de патріоти́чний.


патріотичного

Génitif masculin singulier de патріоти́чний.

Génitif neutre singulier de патріоти́чний.


патріотичної

Génitif féminin singulier de патріоти́чний.


героїко-патріотичному

Datif masculin singulier de геро́їко-патріоти́чний.

fr-героїко-патріотичному-uk-adj-9wI8Dwo5

Locatif masculin singulier de геро́їко-патріоти́чний.

fr-героїко-патріотичному-uk-adj-7ipQl1U0

Datif neutre singulier de геро́їко-патріоти́чний.

fr-героїко-патріотичному-uk-adj-fpWkLLcQ

Locatif neutre singulier de геро́їко-патріоти́чний.

fr-героїко-патріотичному-uk-adj-WD-artVS


патріотичною

Instrumental féminin singulier de патріоти́чний.


гебраїзуватимемо

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de гебраїзува́ти.


героїзаціє

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵉ⁾


енотеїзмом

⁽ᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐᵒᵐ⁾


гебраїзме

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱᶻᵐᵉ⁾


гебраїзований

Participe passé passif du verbe гебраїзува́ти (« hébraïser »).

Cas
Singulier
Pluriel
гебраїзо́ваний (masculine nominative)
гебраїзо́вана (feminine nominative)
гебраїзо́ване (neuter nominative)
гебраїзо́вані (nominative)
гебраїзо́ваного (masculine genitive)
гебраїзо́ваної (feminine genitive)
гебраїзо́ваного (neuter genitive)
гебраїзо́ваних (genitive)
гебраїзо́ваному (masculine dative)
гебраїзо́ваній (feminine dative)
гебраїзо́ваному (neuter dative)
гебраїзо́ваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
гебраїзо́вану (feminine accusative)
гебраїзо́ване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
гебраїзо́ваним (masculine instrumental)
гебраїзо́ваною (feminine instrumental)
гебраїзо́ваним (neuter instrumental)
гебраїзо́ваними (instrumental)
гебраїзо́ваному (masculine locative)
гебраїзо́ванім (masculine locative)
гебраїзо́ваній (feminine locative)
гебраїзо́ваному (neuter locative)
гебраїзо́ванім (neuter locative)
гебраїзо́ваних (locative)


героїко-комічної

Génitif féminin singulier de геро́їко-комі́чний.


героїко-патріотичної

Génitif féminin singulier de геро́їко-патріоти́чний.


героїко-комічний

Adjectif composé de героїчний (« héroïque ») et de комічний (« comique »).

Cas
Singulier
Pluriel
геро́їко-комі́чний (masculine nominative)
геро́їко-комі́чна (feminine nominative)
геро́їко-комі́чне (neuter nominative)
геро́їко-комі́чні (nominative)
геро́їко-комі́чного (masculine genitive)
геро́їко-комі́чної (feminine genitive)
геро́їко-комі́чного (neuter genitive)
геро́їко-комі́чних (genitive)
геро́їко-комі́чному (masculine dative)
геро́їко-комі́чній (feminine dative)
геро́їко-комі́чному (neuter dative)
геро́їко-комі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
геро́їко-комі́чну (feminine accusative)
геро́їко-комі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
геро́їко-комі́чним (masculine instrumental)
геро́їко-комі́чною (feminine instrumental)
геро́їко-комі́чним (neuter instrumental)
геро́їко-комі́чними (instrumental)
геро́їко-комі́чному (masculine locative)
геро́їко-комі́чнім (masculine locative)
геро́їко-комі́чній (feminine locative)
геро́їко-комі́чному (neuter locative)
геро́їко-комі́чнім (neuter locative)
геро́їко-комі́чних (locative)


героїчний

Adjectif dérivé de герой (« héros »), avec le suffixe -їчний.

Cas
Singulier
Pluriel
герої́чний (masculine nominative)
герої́чна (feminine nominative)
герої́чне (neuter nominative)
герої́чні (nominative)
герої́чного (masculine genitive)
герої́чної (feminine genitive)
герої́чного (neuter genitive)
герої́чних (genitive)
герої́чному (masculine dative)
герої́чній (feminine dative)
герої́чному (neuter dative)
герої́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
герої́чну (feminine accusative)
герої́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
герої́чним (masculine instrumental)
герої́чною (feminine instrumental)
герої́чним (neuter instrumental)
герої́чними (instrumental)
герої́чному (masculine locative)
герої́чнім (masculine locative)
герої́чній (feminine locative)
герої́чному (neuter locative)
герої́чнім (neuter locative)
герої́чних (locative)


героїко-патріотичний

Adjectif composé de героїчний (« héroïque ») et de патріотичний (« patriotique »).

Cas
Singulier
Pluriel
геро́їко-патріоти́чний (masculine nominative)
геро́їко-патріоти́чна (feminine nominative)
геро́їко-патріоти́чне (neuter nominative)
геро́їко-патріоти́чні (nominative)
геро́їко-патріоти́чного (masculine genitive)
геро́їко-патріоти́чної (feminine genitive)
геро́їко-патріоти́чного (neuter genitive)
геро́їко-патріоти́чних (genitive)
геро́їко-патріоти́чному (masculine dative)
геро́їко-патріоти́чній (feminine dative)
геро́їко-патріоти́чному (neuter dative)
геро́їко-патріоти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
геро́їко-патріоти́чну (feminine accusative)
геро́їко-патріоти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
геро́їко-патріоти́чним (masculine instrumental)
геро́їко-патріоти́чною (feminine instrumental)
геро́їко-патріоти́чним (neuter instrumental)
геро́їко-патріоти́чними (instrumental)
геро́їко-патріоти́чному (masculine locative)
геро́їко-патріоти́чнім (masculine locative)
геро́їко-патріоти́чній (feminine locative)
геро́їко-патріоти́чному (neuter locative)
геро́їко-патріоти́чнім (neuter locative)
геро́їко-патріоти́чних (locative)


патріотичний

Adjectif dérivé de патріот (« patriote »), avec le suffixe -ичний.

Cas
Singulier
Pluriel
патріоти́чний (masculine nominative)
патріоти́чна (feminine nominative)
патріоти́чне (neuter nominative)
патріоти́чні (nominative)
патріоти́чного (masculine genitive)
патріоти́чної (feminine genitive)
патріоти́чного (neuter genitive)
патріоти́чних (genitive)
патріоти́чному (masculine dative)
патріоти́чній (feminine dative)
патріоти́чному (neuter dative)
патріоти́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
патріоти́чну (feminine accusative)
патріоти́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
патріоти́чним (masculine instrumental)
патріоти́чною (feminine instrumental)
патріоти́чним (neuter instrumental)
патріоти́чними (instrumental)
патріоти́чному (masculine locative)
патріоти́чнім (masculine locative)
патріоти́чній (feminine locative)
патріоти́чному (neuter locative)
патріоти́чнім (neuter locative)
патріоти́чних (locative)


комічний

Adjectif dérivé de комік (« comique »), avec le suffixe -ічний.

Cas
Singulier
Pluriel
комі́чний (masculine nominative)
комі́чна (feminine nominative)
комі́чне (neuter nominative)
комі́чні (nominative)
комі́чного (masculine genitive)
комі́чної (feminine genitive)
комі́чного (neuter genitive)
комі́чних (genitive)
комі́чному (masculine dative)
комі́чній (feminine dative)
комі́чному (neuter dative)
комі́чним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
комі́чну (feminine accusative)
комі́чне (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
комі́чним (masculine instrumental)
комі́чною (feminine instrumental)
комі́чним (neuter instrumental)
комі́чними (instrumental)
комі́чному (masculine locative)
комі́чнім (masculine locative)
комі́чній (feminine locative)
комі́чному (neuter locative)
комі́чнім (neuter locative)
комі́чних (locative)

Uk-комічний.ogg


гебраїстові

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗᵒᵛⁱ⁾


ведаїзм

ведаї́зм (singular nominative)
ведаї́зму (singular genitive)
ведаї́зму (singular dative)
ведаї́змові (singular dative)
ведаї́зм (singular accusative)
ведаї́змом (singular instrumental)
на/у ведаї́змі, (singular locative)
по ведаї́зму (singular locative)
ведаї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


ведизм

веди́зм (singular nominative)
веди́зму (singular genitive)
веди́зму (singular dative)
веди́змові (singular dative)
веди́зм (singular accusative)
веди́змом (singular instrumental)
на/у веди́змі, (singular locative)
по веди́зму (singular locative)
веди́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


атеїзм

атеї́зм (singular nominative)
атеї́зму (singular genitive)
атеї́зму (singular dative)
атеї́змові (singular dative)
атеї́зм (singular accusative)
атеї́змом (singular instrumental)
на/в атеї́змі, (singular locative)
по атеї́зму (singular locative)
атеї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


гебраїзувати

Verbe dérivé de гебраїзм (« hébraïsme »), avec le suffixe -їзувати.

гебраїзува́ти hebrajizuvaty \Prononciation ?\ perfectif et imperfectif intransitif de type 2a


гебраїст

Nom dérivé de гебраїзм (« hébraïsme »), avec le suffixe -їст.

гебраї́ст (singular nominative)
гебраї́сти (plural nominative)
гебраї́ста (singular genitive)
гебраї́стів (plural genitive)
гебраї́сту (singular dative)
гебраї́стові (singular dative)
гебраї́стам (plural dative)
гебраї́ста (singular accusative)
гебраї́стів (plural accusative)
гебраї́стом (singular instrumental)
гебраї́стами (plural instrumental)
на/у гебраї́сті, (singular locative)
гебраї́стові (singular locative)
на/у гебраї́стах (plural locative)
гебраї́сте (singular vocative)
гебраї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


гебраїзм

гебраї́зм (singular nominative)
гебраї́зми (plural nominative)
гебраї́зму (singular genitive)
гебраї́змів (plural genitive)
гебраї́зму (singular dative)
гебраї́змові (singular dative)
гебраї́змам (plural dative)
гебраї́зм (singular accusative)
гебраї́зми (plural accusative)
гебраї́змом (singular instrumental)
гебраї́змами (plural instrumental)
на/у гебраї́змі (singular locative)
на/у гебраї́змах (plural locative)
гебраї́зме (singular vocative)
гебраї́зми (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak


атеїст

Nom dérivé de атеїзм (« athéisme »), avec le suffixe -їст.

атеї́ст (singular nominative)
атеї́сти (plural nominative)
атеї́ста (singular genitive)
атеї́стів (plural genitive)
атеї́сту (singular dative)
атеї́стові (singular dative)
атеї́стам (plural dative)
атеї́ста (singular accusative)
атеї́стів (plural accusative)
атеї́стом (singular instrumental)
атеї́стами (plural instrumental)
на/в атеї́сті, (singular locative)
атеї́стові (singular locative)
на/в атеї́стах (plural locative)
атеї́сте (singular vocative)
атеї́сти (plural vocative)
Nom de type 1a selon Zaliznyak
атеїстка (feminine)


атеїстка

Nom dérivé de атеїст (« athée »), avec le suffixe -ка.

атеї́стка (singular nominative)
атеї́стки (plural nominative)
атеї́стки (singular genitive)
атеї́сток (plural genitive)
атеї́стці (singular dative)
атеї́сткам (plural dative)
атеї́стку (singular accusative)
атеї́сток (plural accusative)
атеї́сткою (singular instrumental)
атеї́стками (plural instrumental)
на/в атеї́стці (singular locative)
на/в атеї́стках (plural locative)
атеї́стко (singular vocative)
атеї́стки (plural vocative)
Nom de type 3*a selon Zaliznyak
атеїст (masculine)


героїзація

Nom dérivé de герой (« héros »), avec le suffixe -їзація.

героїза́ція (singular nominative)
героїза́ції (singular genitive)
героїза́ції (singular dative)
героїза́цію (singular accusative)
героїза́цією (singular instrumental)
на/у героїза́ції (singular locative)
героїза́ціє (singular vocative)
Nom de type 7a- selon Zaliznyak

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵃᵗˢⁱʲᵃ⁾


енотеїзм

енотеї́зм (singular nominative)
енотеї́зму (singular genitive)
енотеї́зму (singular dative)
енотеї́змові (singular dative)
енотеї́зм (singular accusative)
енотеї́змом (singular instrumental)
на/у енотеї́змі, (singular locative)
по енотеї́зму (singular locative)
енотеї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


гебраїстика

Nom dérivé de гебраїст (« hébraïste »), avec le suffixe -ика.

гебраї́стика (singular nominative)
гебраї́стики (singular genitive)
гебраї́стиці (singular dative)
гебраї́стику (singular accusative)
гебраї́стикою (singular instrumental)
на/у гебраї́стиці (singular locative)
гебраї́стико (singular vocative)
Nom de type 3a- selon Zaliznyak

⁽ʰᵉᵇʳᵃʲⁱˢᵗʸᵏᵃ⁾

Étude de la langue ou de la culture hébraïque.


героїзм

герої́зм (singular nominative)
герої́зму (singular genitive)
герої́зму (singular dative)
герої́змові (singular dative)
герої́зм (singular accusative)
герої́змом (singular instrumental)
на/у герої́змі, (singular locative)
по герої́зму (singular locative)
герої́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


героїзмофобію

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᶠᵒᵇⁱʲᵘ⁾


героїзмофобіє

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᶠᵒᵇⁱʲᵉ⁾


героїзую

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘʲᵘ⁾

Première personne du singulier du présent de героїзува́ти.


героїзмофобії

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵐᵒᶠᵒᵇⁱʲⁱ⁾


героїзуємо

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘʲᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du présent de героїзува́ти.


героїзуєте

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘʲᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du présent de героїзува́ти.


героїзують

Troisième personne du pluriel du présent de героїзува́ти.


героїзуєм

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘʲᵉᵐ⁾


героїзуєш

Deuxième personne du singulier du présent de героїзува́ти.


героїзує

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘʲᵉ⁾

Troisième personne du singulier du présent de героїзува́ти.


героїзуватиму

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de героїзува́ти.


героїзуватиме

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de героїзува́ти.


героїзуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de героїзува́ти.


героїзуватимете

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de героїзува́ти.


героїзуватимем

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐ⁾

Première personne du pluriel du futur de героїзува́ти.


героїзуватимуть

Troisième personne du pluriel du futur de героїзува́ти.


героїзували

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃˡʸ⁾


героїзувало

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵒ⁾


героїзувала

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃˡᵃ⁾

Passé féminin singulier de героїзува́ти.


героїзуймо

Première personne du pluriel de l’impératif de героїзува́ти.


героїзуйте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de героїзува́ти.


героїзована

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵃ⁾

Nominatif féminin singulier de героїзо́ваний.


героїзовано

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒ⁾


героїзованими

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵐʸ⁾


героїзувавши

Gérondif passé de героїзува́ти.


героїзоване

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵉ⁾

Nominatif neutre singulier de героїзо́ваний.

Accusatif neutre singulier de героїзо́ваний.


героїзованих

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵏʰ⁾


героїзованою

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʲᵘ⁾

Instrumental féminin singulier de героїзо́ваний.


героїзованої

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʲⁱ⁾

Génitif féminin singulier de героїзо́ваний.


героїзованім

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿⁱᵐ⁾

Locatif masculin singulier de героїзо́ваний.

Locatif neutre singulier de героїзо́ваний.


героїзованим

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿʸᵐ⁾

Instrumental masculin singulier de героїзо́ваний.

Instrumental neutre singulier de героїзо́ваний.


героїзованій

Datif féminin singulier de героїзо́ваний.

Locatif féminin singulier de героїзо́ваний.


героїзованого

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒʰᵒ⁾

Génitif masculin singulier de героїзо́ваний.

Génitif neutre singulier de героїзо́ваний.


героїзовану

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵘ⁾

Accusatif féminin singulier de героїзо́ваний.


героїзованому

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿᵒᵐᵘ⁾

Datif masculin singulier de героїзо́ваний.

Datif neutre singulier de героїзо́ваний.


героїзовані

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵒᵛᵃⁿⁱ⁾


Алупка

Алу́пка (singular nominative)
Алу́пки (singular genitive)
Алу́пці (singular dative)
Алу́пку (singular accusative)
Алу́пкою (singular instrumental)
на/в Алу́пці (singular locative)
Алу́пко (singular vocative)
Nom de type 3*a- selon Zaliznyak


героїко-романтичними

Instrumental pluriel de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичне

Nominatif neutre singulier de геро́їко-романти́чний.

Accusatif neutre singulier de геро́їко-романти́чний.


героїкою

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵏᵒʲᵘ⁾


героїко-романтична

Nominatif féminin singulier de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичної

Génitif féminin singulier de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичним

Instrumental masculin singulier de геро́їко-романти́чний.

Instrumental neutre singulier de геро́їко-романти́чний.

Datif pluriel de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичні

Nominatif pluriel de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичних

Génitif pluriel de геро́їко-романти́чний.

Locatif pluriel de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичною

Instrumental féminin singulier de геро́їко-романти́чний.


романтичне

Nominatif neutre singulier de романти́чний.

Accusatif neutre singulier de романти́чний.


героїко-романтичну

Accusatif féminin singulier de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичному

Datif masculin singulier de геро́їко-романти́чний.

Locatif masculin singulier de геро́їко-романти́чний.

Datif neutre singulier de геро́їко-романти́чний.

Locatif neutre singulier de геро́їко-романти́чний.


героїко-романтичній

Datif féminin singulier de геро́їко-романти́чний.

Locatif féminin singulier de геро́їко-романти́чний.


героїзуватимемо

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᶻᵘᵛᵃᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾

Première personne du pluriel du futur de героїзува́ти.


романтична

Nominatif féminin singulier de романти́чний.


романтичним

Instrumental masculin singulier de романти́чний.

Instrumental neutre singulier de романти́чний.


романтичній

Datif féminin singulier de романти́чний.

Locatif féminin singulier de романти́чний.


романтичної

Génitif féminin singulier de романти́чний.


романтичнім

Locatif masculin singulier de романти́чний.

Locatif neutre singulier de романти́чний.


романтичного

Génitif masculin singulier de романти́чний.

Génitif neutre singulier de романти́чний.


генотеїзм

генотеї́зм (singular nominative)
генотеї́зму (singular genitive)
генотеї́зму (singular dative)
генотеї́змові (singular dative)
генотеї́зм (singular accusative)
генотеї́змом (singular instrumental)
на/у генотеї́змі, (singular locative)
по генотеї́зму (singular locative)
генотеї́зме (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak

⁽ʰᵉⁿᵒᵗᵉʲⁱᶻᵐ⁾


романтичному

Datif masculin singulier de романти́чний.


Гурзуф

Гурзу́ф (singular nominative)
Гурзу́фу (singular genitive)
Гурзу́фу (singular dative)
Гурзу́фові (singular dative)
Гурзу́ф (singular accusative)
Гурзу́фом (singular instrumental)
на/у Гурзу́фі, (singular locative)
по Гурзу́фу (singular locative)
Гурзу́фе (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


романтичну

Accusatif féminin singulier de романти́чний.


героїко-романтичного

Génitif masculin singulier de геро́їко-романти́чний.

Génitif neutre singulier de геро́їко-романти́чний.


романтичною

Instrumental féminin singulier de романти́чний.


героїзуй

Deuxième personne du singulier de l’impératif de героїзува́ти.


героїш

Deuxième personne du singulier du présent de геро́їти.


героїмо

Première personne du pluriel du présent de геро́їти.


героїтимем

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵗʸᵐᵉᵐ⁾

Première personne du pluriel du futur de геро́їти.


героїте

Deuxième personne du pluriel du présent de геро́їти.


героїть

Troisième personne du singulier du présent de геро́їти.


героїтимеш

Deuxième personne du singulier du futur de геро́їти.


героїтиме

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵗʸᵐᵉ⁾

Troisième personne du singulier du futur de геро́їти.


героїтимуть

Troisième personne du pluriel du futur de геро́їти.


героїтиму

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵗʸᵐᵘ⁾

Première personne du singulier du futur de геро́їти.


героїтимемо

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵗʸᵐᵉᵐᵒ⁾


героїтимете

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵗʸᵐᵉᵗᵉ⁾

Deuxième personne du pluriel du futur de геро́їти.


геройте

Deuxième personne du pluriel de l’impératif de геро́їти.


героймо

Première personne du pluriel de l’impératif de геро́їти.


героїня

Nom dérivé de герой (« héros »), avec le suffixe -їня.

герої́ня (singular nominative)
герої́ні (plural nominative)
герої́ні (singular genitive)
герої́нь (plural genitive)
герої́ні (singular dative)
герої́ням (plural dative)
герої́ню (singular accusative)
герої́нь (plural accusative)
герої́нею (singular instrumental)
герої́нями (plural instrumental)
на/у герої́ні (singular locative)
на/у герої́нях (plural locative)
герої́не (singular vocative)
герої́ні (plural vocative)
Nom de type 5a selon Zaliznyak
герой (masculine)

Uk-героїня.ogg

L’héroïne en tant que drogue se dit герої́н.


героївся

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱᵛˢʲᵃ⁾


героїзований

Participe passé passif du verbe героїзува́ти (« héroïser ou héroïciser »).

Cas
Singulier
Pluriel
героїзо́ваний (masculine nominative)
героїзо́вана (feminine nominative)
героїзо́ване (neuter nominative)
героїзо́вані (nominative)
героїзо́ваного (masculine genitive)
героїзо́ваної (feminine genitive)
героїзо́ваного (neuter genitive)
героїзо́ваних (genitive)
героїзо́ваному (masculine dative)
героїзо́ваній (feminine dative)
героїзо́ваному (neuter dative)
героїзо́ваним (dative)
Nom. ou Gén. (masculine accusative)
героїзо́вану (feminine accusative)
героїзо́ване (neuter accusative)
Nom. ou Gén. (accusative)
героїзо́ваним (masculine instrumental)
героїзо́ваною (feminine instrumental)
героїзо́ваним (neuter instrumental)
героїзо́ваними (instrumental)
героїзо́ваному (masculine locative)
героїзо́ванім (masculine locative)
героїзо́ваній (feminine locative)
героїзо́ваному (neuter locative)
героїзо́ванім (neuter locative)
героїзо́ваних (locative)


герояться

Troisième personne du pluriel du futur de геро́їтися.


героїлося

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱˡᵒˢʲᵃ⁾


героїлася

⁽ʰᵉʳᵒʲⁱˡᵃˢʲᵃ⁾


Ореанда

Ореа́нда (singular nominative)
Ореа́нди (singular genitive)
Ореа́нді (singular dative)
Ореа́нду (singular accusative)
Ореа́ндою (singular instrumental)
на/в Ореа́нді (singular locative)
Ореа́ндо (singular vocative)
Nom de type 1a- selon Zaliznyak


героять

Troisième personne du pluriel du présent de геро́їти.


геройствую

Première personne du singulier du présent de геро́йствувати.


геройствує

Troisième personne du singulier du présent de геро́йствувати.


геройствуєш

Deuxième personne du singulier du présent de геро́йствувати.


геройствуєм

Première personne du pluriel du présent de геро́йствувати.


геройствують

Troisième personne du pluriel du présent de геро́йствувати.


геройствуєте

Deuxième personne du pluriel du présent de геро́йствувати.


геройствуватиме

Troisième personne du singulier du futur de геро́йствувати.


геройствуватиму

Première personne du singulier du futur de геро́йствувати.


геройствуватимемо

Première personne du pluriel du futur de геро́йствувати.


геройствуватимеш

Deuxième personne du singulier du futur de геро́йствувати.


геройствуючи

Gérondif présent de геро́йствувати.