проінспектувати

uk-verb

проінспектува́ти

інспектува́ти

проінспектува́ти • (proinspektuváty) pf (imperfective інспектува́ти)

проінспектува́ти (canonical)
proinspektuváty (romanization)
інспектува́ти (imperfective)
проінспектува́ти (infinitive perfective)
проінспектува́ть (infinitive perfective)
проінспекто́ваний (passive past perfective)
impersonal: проінспекто́вано (passive past perfective)
проінспектува́вши (adverbial past perfective)
проінспекту́ю (first-person future perfective singular)
проінспекту́єш (future perfective second-person singular)
проінспекту́є (future perfective singular third-person)
проінспекту́єм (first-person future perfective plural)
проінспекту́ємо (first-person future perfective plural)
проінспекту́єте (future perfective plural second-person)
проінспекту́ють (future perfective plural third-person)
проінспекту́ймо (first-person imperative plural)
проінспекту́й (imperative second-person singular)
проінспекту́йте (imperative plural second-person)
проінспектува́в (masculine past singular)
проінспектува́ли (masculine past plural)
проінспектува́ла (feminine past singular)
проінспектува́ли (feminine past plural)
проінспектува́ло (neuter past singular)
проінспектува́ли (neuter past plural)

uk-conj

проінспектува́ти<2a.pf.tr.ppp>

Uk-проінспектувати.ogg

From про- (pro-) + інспектува́ти (inspektuváty). Compare Russian проинспекти́ровать (proinspektírovatʹ), Belarusian праінспектава́ць (prainspjektavácʹ).

af

інспектува́ти

cog

проинспекти́ровать

праінспектава́ць


інспектувати

uk-verb

інспектува́ти

проінспектува́ти

інспектува́ти • (inspektuváty) impf or pf (perfective проінспектува́ти)

інспектува́ти (canonical)
inspektuváty (romanization)
проінспектува́ти (perfective)
інспектува́ти (infinitive)
інспектува́ть (infinitive)
інспекто́ваний (passive past)
impersonal: інспекто́вано (passive past)
інспекту́ючи (adverbial present)
інспектува́вши (adverbial past)
інспекту́ю (first-person future singular)
бу́ду йнспектува́ти (first-person singular)
бу́ду йнспектува́ть (first-person singular)
інспектува́тиму (first-person singular)
інспекту́єш (future second-person singular)
бу́деш інспектува́ти (second-person singular)
бу́деш інспектува́ть (second-person singular)
інспектува́тимеш (second-person singular)
інспекту́є (future singular third-person)
бу́де йнспектува́ти (singular third-person)
бу́де йнспектува́ть (singular third-person)
інспектува́тиме (singular third-person)
інспекту́єм (first-person future plural)
інспекту́ємо (first-person future plural)
бу́демо йнспектува́ти (first-person plural)
бу́демо йнспектува́ть (first-person plural)
інспектува́тимемо (first-person plural)
інспектува́тимем (first-person plural)
інспекту́єте (future plural second-person)
бу́дете йнспектува́ти (plural second-person)
бу́дете йнспектува́ть (plural second-person)
інспектува́тимете (plural second-person)
інспекту́ють (future plural third-person)
бу́дуть інспектува́ти (plural third-person)
бу́дуть інспектува́ть (plural third-person)
інспектува́тимуть (plural third-person)
інспекту́ймо (first-person imperative plural)
інспекту́й (imperative second-person singular)
інспекту́йте (imperative plural second-person)
інспектува́в (masculine past singular)
інспектува́ли (masculine past plural)
інспектува́ла (feminine past singular)
інспектува́ли (feminine past plural)
інспектува́ло (neuter past singular)
інспектува́ли (neuter past plural)

Uk-інспектувати.ogg

From Latin īnspectiō + -ува́ти (-uváty). Compare Russian инспекти́ровать (inspektírovatʹ), Belarusian інспектава́ць (inspjektavácʹ).

cog

инспекти́ровать

інспектава́ць


зрусифікувати

uk-verb

зрусифікува́ти

русифікува́ти

зрусифікува́ти • (zrusyfikuváty) pf (imperfective русифікува́ти)

зрусифікува́ти (canonical)
zrusyfikuváty (romanization)
русифікува́ти (imperfective)
зрусифікува́ти (infinitive perfective)
зрусифікува́ть (infinitive perfective)
зрусифіко́ваний (passive past perfective)
impersonal: зрусифіко́вано (passive past perfective)
зрусифікува́вши (adverbial past perfective)
зрусифіку́ю (first-person future perfective singular)
зрусифіку́єш (future perfective second-person singular)
зрусифіку́є (future perfective singular third-person)
зрусифіку́єм (first-person future perfective plural)
зрусифіку́ємо (first-person future perfective plural)
зрусифіку́єте (future perfective plural second-person)
зрусифіку́ють (future perfective plural third-person)
зрусифіку́ймо (first-person imperative plural)
зрусифіку́й (imperative second-person singular)
зрусифіку́йте (imperative plural second-person)
зрусифікува́в (masculine past singular)
зрусифікува́ли (masculine past plural)
зрусифікува́ла (feminine past singular)
зрусифікува́ли (feminine past plural)
зрусифікува́ло (neuter past singular)
зрусифікува́ли (neuter past plural)

uk-conj

зрусифікува́ти<2a.pf.tr.ppp>

af

русифікува́ти


русифікувати

uk-verb

русифікува́ти

зрусифікува́ти

русифікува́ти • (rusyfikuváty) impf or pf (perfective зрусифікува́ти)

русифікува́ти (canonical)
rusyfikuváty (romanization)
зрусифікува́ти (perfective)
русифікува́ти (infinitive)
русифікува́ть (infinitive)
русифіко́ваний (passive past)
impersonal: русифіко́вано (passive past)
русифіку́ючи (adverbial present)
русифікува́вши (adverbial past)
русифіку́ю (first-person future singular)
бу́ду русифікува́ти (first-person singular)
бу́ду русифікува́ть (first-person singular)
русифікува́тиму (first-person singular)
русифіку́єш (future second-person singular)
бу́деш русифікува́ти (second-person singular)
бу́деш русифікува́ть (second-person singular)
русифікува́тимеш (second-person singular)
русифіку́є (future singular third-person)
бу́де русифікува́ти (singular third-person)
бу́де русифікува́ть (singular third-person)
русифікува́тиме (singular third-person)
русифіку́єм (first-person future plural)
русифіку́ємо (first-person future plural)
бу́демо русифікува́ти (first-person plural)
бу́демо русифікува́ть (first-person plural)
русифікува́тимемо (first-person plural)
русифікува́тимем (first-person plural)
русифіку́єте (future plural second-person)
бу́дете русифікува́ти (plural second-person)
бу́дете русифікува́ть (plural second-person)
русифікува́тимете (plural second-person)
русифіку́ють (future plural third-person)
бу́дуть русифікува́ти (plural third-person)
бу́дуть русифікува́ть (plural third-person)
русифікува́тимуть (plural third-person)
русифіку́ймо (first-person imperative plural)
русифіку́й (imperative second-person singular)
русифіку́йте (imperative plural second-person)
русифікува́в (masculine past singular)
русифікува́ли (masculine past plural)
русифікува́ла (feminine past singular)
русифікува́ли (feminine past plural)
русифікува́ло (neuter past singular)
русифікува́ли (neuter past plural)

Cognate with Russian русифици́ровать (rusificírovatʹ), Belarusian русіфікава́ць (rusifikavácʹ), Polish rusyfikować. With -ува́ти (-uváty) ending.

cog

русифици́ровать

русіфікава́ць


зазначений

head

зазна́чений or зазначе́ний • (zaznáčenyj or zaznačényj)

зазна́чений (canonical)
зазначе́ний (canonical)
zaznáčenyj (romanization)
zaznačényj (romanization)
зазна́чений (masculine nominative)
зазначе́ний (masculine nominative)
зазна́чене (neuter nominative)
зазначе́не (neuter nominative)
зазна́чена (feminine nominative)
зазначе́на (feminine nominative)
зазна́чені (nominative plural)
зазначе́ні (nominative plural)
зазна́ченого (genitive masculine neuter)
зазначе́ного (genitive masculine neuter)
зазна́ченої (feminine genitive)
зазначе́ної (feminine genitive)
зазна́чених (genitive plural)
зазначе́них (genitive plural)
зазна́ченому (dative masculine neuter)
зазначе́ному (dative masculine neuter)
зазна́ченій (dative feminine)
зазначе́ній (dative feminine)
зазна́ченим (dative plural)
зазначе́ним (dative plural)
зазна́ченого (accusative animate masculine)
зазначе́ного (accusative animate masculine)
зазна́чене (accusative neuter)
зазначе́не (accusative neuter)
зазна́чену (accusative feminine)
зазначе́ну (accusative feminine)
зазна́чених (accusative animate plural)
зазначе́них (accusative animate plural)
зазна́чений (accusative inanimate masculine)
зазначе́ний (accusative inanimate masculine)
зазна́чені (accusative inanimate plural)
зазначе́ні (accusative inanimate plural)
зазна́ченим (instrumental masculine neuter)
зазначе́ним (instrumental masculine neuter)
зазна́ченою (feminine instrumental)
зазначе́ною (feminine instrumental)
зазна́ченими (instrumental plural)
зазначе́ними (instrumental plural)
зазна́ченому (locative masculine neuter)
зазна́ченім (locative masculine neuter)
зазначе́ному (locative masculine neuter)
зазначе́нім (locative masculine neuter)
зазна́ченій (feminine locative)
зазначе́ній (feminine locative)
зазна́чених (locative plural)
зазначе́них (locative plural)

uk-adecl

((зазна́чений,зазначе́ний))

зазна́чи́ти зазначити#Ukrainian

passive adjectival past participle of зазна́чи́ти pf (zaznáčýty)


чув

masculine singular past imperfective of чу́ти (čúty)


засудити

uk-verb

засу́джувати

засуди́ти • (zasudýty) pf (imperfective засу́джувати)

засуди́ти (canonical)
zasudýty (romanization)
засу́джувати (imperfective)
засуди́ти (infinitive perfective)
засуди́ть (infinitive perfective)
засу́джений (passive past perfective)
impersonal: засу́джено (passive past perfective)
засуди́вши (adverbial past perfective)
засуджу́ (first-person future perfective singular)
засу́диш (future perfective second-person singular)
засу́дить (future perfective singular third-person)
засу́дим (first-person future perfective plural)
засу́димо (first-person future perfective plural)
засу́дите (future perfective plural second-person)
засу́дять (future perfective plural third-person)
засуді́м (first-person imperative plural)
засуді́мо (first-person imperative plural)
засуди́ (imperative second-person singular)
засуді́ть (imperative plural second-person)
засуди́в (masculine past singular)
засуди́ли (masculine past plural)
засуди́ла (feminine past singular)
засуди́ли (feminine past plural)
засуди́ло (neuter past singular)
засуди́ли (neuter past plural)

Uk-засудити.ogg

(law) to sentence, to condemn (assign punishment)

to condemn, to damn (criticize strongly)


розпочати

розпочина́ти

розпоча́ти • (rozpočáty) pf (imperfective розпочина́ти)

розпоча́ти (canonical)
rozpočáty (romanization)
розпочина́ти (imperfective)
розпоча́ти (infinitive perfective)
розпоча́ть (infinitive perfective)
розпоча́тий (passive past perfective)
impersonal: розпоча́то (passive past perfective)
розпоча́вши (adverbial past perfective)
розпочну́ (first-person future perfective singular)
розпочне́ш (future perfective second-person singular)
розпочне́ (future perfective singular third-person)
розпочне́м (first-person future perfective plural)
розпочнемо́ (first-person future perfective plural)
розпочнете́ (future perfective plural second-person)
розпочну́ть (future perfective plural third-person)
розпочні́м (first-person imperative plural)
розпочні́мо (first-person imperative plural)
розпочни́ (imperative second-person singular)
розпочні́ть (imperative plural second-person)
розпоча́в (masculine past singular)
розпочали́ (masculine past plural)
розпочала́ (feminine past singular)
розпочали́ (feminine past plural)
розпочало́ (neuter past singular)
розпочали́ (neuter past plural)

uk-conj

розпоча́ти<14b/b.pf.tr.ppp.pres:розпочн>

Uk-розпочати.ogg

From роз- (roz-) + поча́ти (počáty). Compare Belarusian распача́ць (raspačácʹ), Polish rozpocząć.

(transitive) to begin, to start, to commence, to initiate, to launch


засуджувати

uk-verb

засу́джувати

засу́джувати • (zasúdžuvaty) impf (perfective засуди́ти)

засу́джувати (canonical)
zasúdžuvaty (romanization)
засуди́ти (perfective)
засу́джувати (imperfective infinitive)
засу́джувать (imperfective infinitive)
засу́джуваний (imperfective passive past)
impersonal: засу́джувано (imperfective passive past)
засу́джуючи (adverbial imperfective present)
засу́джувавши (adverbial imperfective past)
засу́джую (first-person imperfective present singular)
бу́ду засу́джувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду засу́джувать (first-person future imperfective singular)
засу́джуватиму (first-person future imperfective singular)
засу́джуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш засу́джувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш засу́джувать (future imperfective second-person singular)
засу́джуватимеш (future imperfective second-person singular)
засу́джує (imperfective present singular third-person)
бу́де засу́джувати (future imperfective singular third-person)
бу́де засу́джувать (future imperfective singular third-person)
засу́джуватиме (future imperfective singular third-person)
засу́джуєм (first-person imperfective plural present)
засу́джуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо засу́джувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо засу́джувать (first-person future imperfective plural)
засу́джуватимемо (first-person future imperfective plural)
засу́джуватимем (first-person future imperfective plural)
засу́джуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете засу́джувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете засу́джувать (future imperfective plural second-person)
засу́джуватимете (future imperfective plural second-person)
засу́джують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть засу́джувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть засу́джувать (future imperfective plural third-person)
засу́джуватимуть (future imperfective plural third-person)
засу́джуймо (first-person imperative plural)
засу́джуй (imperative second-person singular)
засу́джуйте (imperative plural second-person)
засу́джував (masculine past singular)
засу́джували (masculine past plural)
засу́джувала (feminine past singular)
засу́джували (feminine past plural)
засу́джувало (neuter past singular)
засу́джували (neuter past plural)

Uk-засуджувати.ogg

From the засу́дж- (zasúdž-) stem of засуди́ти (zasudýty) + -увати (-uvaty).


розпочинати

розпочина́ти

розпочина́ти • (rozpočynáty) impf (perfective розпоча́ти)

розпочина́ти (canonical)
rozpočynáty (romanization)
розпоча́ти (perfective)
розпочина́ти (imperfective infinitive)
розпочина́ть (imperfective infinitive)
розпочина́ючи (adverbial imperfective present)
розпочина́вши (adverbial imperfective past)
розпочина́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду розпочина́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду розпочина́ть (first-person future imperfective singular)
розпочина́тиму (first-person future imperfective singular)
розпочина́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш розпочина́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш розпочина́ть (future imperfective second-person singular)
розпочина́тимеш (future imperfective second-person singular)
розпочина́є (imperfective present singular third-person)
бу́де розпочина́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де розпочина́ть (future imperfective singular third-person)
розпочина́тиме (future imperfective singular third-person)
розпочина́єм (first-person imperfective plural present)
розпочина́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо розпочина́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо розпочина́ть (first-person future imperfective plural)
розпочина́тимемо (first-person future imperfective plural)
розпочина́тимем (first-person future imperfective plural)
розпочина́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете розпочина́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете розпочина́ть (future imperfective plural second-person)
розпочина́тимете (future imperfective plural second-person)
розпочина́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розпочина́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розпочина́ть (future imperfective plural third-person)
розпочина́тимуть (future imperfective plural third-person)
розпочина́ймо (first-person imperative plural)
розпочина́й (imperative second-person singular)
розпочина́йте (imperative plural second-person)
розпочина́в (masculine past singular)
розпочина́ли (masculine past plural)
розпочина́ла (feminine past singular)
розпочина́ли (feminine past plural)
розпочина́ло (neuter past singular)
розпочина́ли (neuter past plural)

Uk-розпочинати.ogg

From роз- (roz-) + почина́ти (počynáty). Compare Belarusian распачына́ць (raspačynácʹ), Polish rozpoczynać.

cog

распачына́ць


послабити

uk-verb

посла́блювати

посла́бити • (poslábyty) pf (imperfective посла́блювати or послабля́ти)

посла́бити (canonical)
poslábyty (romanization)
посла́блювати (imperfective)
послабля́ти (imperfective)
посла́бити (infinitive perfective)
посла́бить (infinitive perfective)
посла́блений (passive past perfective)
impersonal: посла́блено (passive past perfective)
посла́бивши (adverbial past perfective)
посла́блю (first-person future perfective singular)
посла́биш (future perfective second-person singular)
посла́бить (future perfective singular third-person)
посла́бим (first-person future perfective plural)
посла́бимо (first-person future perfective plural)
посла́бите (future perfective plural second-person)
посла́блять (future perfective plural third-person)
посла́бмо (first-person imperative plural)
посла́б (imperative second-person singular)
посла́бте (imperative plural second-person)
посла́бив (masculine past singular)
посла́били (masculine past plural)
посла́била (feminine past singular)
посла́били (feminine past plural)
посла́било (neuter past singular)
посла́били (neuter past plural)

Uk-послабити.ogg

From по- (po-) + слаби́й (slabýj) + -ити (-yty). Compare Russian посла́бить (poslábitʹ), Belarusian пасла́біць (paslábicʹ).

af

to weaken (reduce the strength, power or intensity of)

to loosen, to slacken, to relax, to ease (reduce the tightness or tension of)


споряджати

uk-verb

споряджа́ти • (sporjadžáty) impf (perfective споряди́ти)

споряджа́ти (canonical)
sporjadžáty (romanization)
споряди́ти (perfective)
споряджа́ти (imperfective infinitive)
споряджа́ть (imperfective infinitive)
споряджа́ючи (adverbial imperfective present)
споряджа́вши (adverbial imperfective past)
споряджа́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду споряджа́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду споряджа́ть (first-person future imperfective singular)
споряджа́тиму (first-person future imperfective singular)
споряджа́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш споряджа́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш споряджа́ть (future imperfective second-person singular)
споряджа́тимеш (future imperfective second-person singular)
споряджа́є (imperfective present singular third-person)
бу́де споряджа́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де споряджа́ть (future imperfective singular third-person)
споряджа́тиме (future imperfective singular third-person)
споряджа́єм (first-person imperfective plural present)
споряджа́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо споряджа́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо споряджа́ть (first-person future imperfective plural)
споряджа́тимемо (first-person future imperfective plural)
споряджа́тимем (first-person future imperfective plural)
споряджа́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете споряджа́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете споряджа́ть (future imperfective plural second-person)
споряджа́тимете (future imperfective plural second-person)
споряджа́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть споряджа́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть споряджа́ть (future imperfective plural third-person)
споряджа́тимуть (future imperfective plural third-person)
споряджа́ймо (first-person imperative plural)
споряджа́й (imperative second-person singular)
споряджа́йте (imperative plural second-person)
споряджа́в (masculine past singular)
споряджа́ли (masculine past plural)
споряджа́ла (feminine past singular)
споряджа́ли (feminine past plural)
споряджа́ло (neuter past singular)
споряджа́ли (neuter past plural)

Uk-споряджати.ogg

From the спорядж- (sporjadž-) stem of споряди́ти (sporjadýty) + -а́ти (-áty).


послаблювати

посла́блювати

посла́блювати • (poslábljuvaty) impf (perfective посла́бити)

посла́блювати (canonical)
poslábljuvaty (romanization)
посла́бити (perfective)
посла́блювати (imperfective infinitive)
посла́блювать (imperfective infinitive)
посла́блюваний (imperfective passive past)
impersonal: посла́блювано (imperfective passive past)
посла́блюючи (adverbial imperfective present)
посла́блювавши (adverbial imperfective past)
посла́блюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду посла́блювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду посла́блювать (first-person future imperfective singular)
посла́блюватиму (first-person future imperfective singular)
посла́блюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш посла́блювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш посла́блювать (future imperfective second-person singular)
посла́блюватимеш (future imperfective second-person singular)
посла́блює (imperfective present singular third-person)
бу́де посла́блювати (future imperfective singular third-person)
бу́де посла́блювать (future imperfective singular third-person)
посла́блюватиме (future imperfective singular third-person)
посла́блюєм (first-person imperfective plural present)
посла́блюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо посла́блювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо посла́блювать (first-person future imperfective plural)
посла́блюватимемо (first-person future imperfective plural)
посла́блюватимем (first-person future imperfective plural)
посла́блюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете посла́блювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете посла́блювать (future imperfective plural second-person)
посла́блюватимете (future imperfective plural second-person)
посла́блюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть посла́блювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть посла́блювать (future imperfective plural third-person)
посла́блюватимуть (future imperfective plural third-person)
посла́блюймо (first-person imperative plural)
посла́блюй (imperative second-person singular)
посла́блюйте (imperative plural second-person)
посла́блював (masculine past singular)
посла́блювали (masculine past plural)
посла́блювала (feminine past singular)
посла́блювали (feminine past plural)
посла́блювало (neuter past singular)
посла́блювали (neuter past plural)

Uk-послаблювати.ogg

посла́бити (poslábyty) + -ювати (-juvaty)


знадобитися

uk-verb

знадоби́тися

знадоби́тися (canonical)
znadobýtysja (romanization)
знадоби́тися (infinitive perfective)
знадоби́тись (infinitive perfective)
знадоби́ться (infinitive perfective)
знадоби́вшись (adverbial past perfective)
знадоблю́ся (first-person future perfective singular)
знадоблю́сь (first-person future perfective singular)
знадоби́шся (future perfective second-person singular)
знадоби́ться (future perfective singular third-person)
знадоби́мся (first-person future perfective plural)
знадобимо́ся (first-person future perfective plural)
знадобимо́сь (first-person future perfective plural)
знадобите́ся (future perfective plural second-person)
знадобите́сь (future perfective plural second-person)
знадобля́ться (future perfective plural third-person)
знадобі́мся (first-person imperative plural)
знадобі́мося (first-person imperative plural)
знадобі́мось (first-person imperative plural)
знадоби́ся (imperative second-person singular)
знадоби́сь (imperative second-person singular)
знадобі́ться (imperative plural second-person)
знадоби́вся (masculine past singular)
знадоби́всь (masculine past singular)
знадоби́лися (masculine past plural)
знадоби́лись (masculine past plural)
знадоби́лася (feminine past singular)
знадоби́лась (feminine past singular)
знадоби́лися (feminine past plural)
знадоби́лись (feminine past plural)
знадоби́лося (neuter past singular)
знадоби́лось (neuter past singular)
знадоби́лися (neuter past plural)
знадоби́лись (neuter past plural)

uk-conj

знадоби́тися<4b.pf>

Uk-знадобитися.ogg

From знадоби́ти (znadobýty) + -ся (-sja). Compare Russian пона́добиться (ponádobitʹsja).

cog

пона́добиться

Неха́й ця збро́я ніко́ли ніко́му не знадоби́ться.

Nexáj cja zbrója nikóly nikómu ne znadobýtʹsja.


спорядити

uk-verb

споряди́ти • (sporjadýty) pf (imperfective споряджа́ти)

споряди́ти (canonical)
sporjadýty (romanization)
споряджа́ти (imperfective)
споряди́ти (infinitive perfective)
споряди́ть (infinitive perfective)
споря́джений (passive past perfective)
impersonal: споря́джено (passive past perfective)
споряди́вши (adverbial past perfective)
споряджу́ (first-person future perfective singular)
споряди́ш (future perfective second-person singular)
споряди́ть (future perfective singular third-person)
споряди́м (first-person future perfective plural)
спорядимо́ (first-person future perfective plural)
спорядите́ (future perfective plural second-person)
спорядя́ть (future perfective plural third-person)
споряді́м (first-person imperative plural)
споряді́мо (first-person imperative plural)
споряди́ (imperative second-person singular)
споряді́ть (imperative plural second-person)
споряди́в (masculine past singular)
споряди́ли (masculine past plural)
споряди́ла (feminine past singular)
споряди́ли (feminine past plural)
споряди́ло (neuter past singular)
споряди́ли (neuter past plural)

Uk-спорядити.ogg


пригадати

прига́дувати

пригада́ти • (pryhadáty) pf (imperfective прига́дувати)

пригада́ти (canonical)
pryhadáty (romanization)
прига́дувати (imperfective)
пригада́ти (infinitive perfective)
пригада́ть (infinitive perfective)
прига́даний (passive past perfective)
impersonal: прига́дано (passive past perfective)
пригада́вши (adverbial past perfective)
пригада́ю (first-person future perfective singular)
пригада́єш (future perfective second-person singular)
пригада́є (future perfective singular third-person)
пригада́єм (first-person future perfective plural)
пригада́ємо (first-person future perfective plural)
пригада́єте (future perfective plural second-person)
пригада́ють (future perfective plural third-person)
пригада́ймо (first-person imperative plural)
пригада́й (imperative second-person singular)
пригада́йте (imperative plural second-person)
пригада́в (masculine past singular)
пригада́ли (masculine past plural)
пригада́ла (feminine past singular)
пригада́ли (feminine past plural)
пригада́ло (neuter past singular)
пригада́ли (neuter past plural)

Uk-пригадати.ogg

to recall, to recollect, to remember (retrieve from memory)


пригадувати

прига́дувати

прига́дувати • (pryháduvaty) impf (perfective пригада́ти)

прига́дувати (canonical)
pryháduvaty (romanization)
пригада́ти (perfective)
прига́дувати (imperfective infinitive)
прига́дувать (imperfective infinitive)
прига́дуючи (adverbial imperfective present)
прига́дувавши (adverbial imperfective past)
прига́дую (first-person imperfective present singular)
бу́ду прига́дувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду прига́дувать (first-person future imperfective singular)
прига́дуватиму (first-person future imperfective singular)
прига́дуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш прига́дувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш прига́дувать (future imperfective second-person singular)
прига́дуватимеш (future imperfective second-person singular)
прига́дує (imperfective present singular third-person)
бу́де прига́дувати (future imperfective singular third-person)
бу́де прига́дувать (future imperfective singular third-person)
прига́дуватиме (future imperfective singular third-person)
прига́дуєм (first-person imperfective plural present)
прига́дуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо прига́дувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо прига́дувать (first-person future imperfective plural)
прига́дуватимемо (first-person future imperfective plural)
прига́дуватимем (first-person future imperfective plural)
прига́дуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете прига́дувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете прига́дувать (future imperfective plural second-person)
прига́дуватимете (future imperfective plural second-person)
прига́дують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть прига́дувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть прига́дувать (future imperfective plural third-person)
прига́дуватимуть (future imperfective plural third-person)
прига́дуймо (first-person imperative plural)
прига́дуй (imperative second-person singular)
прига́дуйте (imperative plural second-person)
прига́дував (masculine past singular)
прига́дували (masculine past plural)
прига́дувала (feminine past singular)
прига́дували (feminine past plural)
прига́дувало (neuter past singular)
прига́дували (neuter past plural)

Uk-пригадувати.ogg

пригада́ти (pryhadáty) + -увати (-uvaty)


поширений

head

поши́рений • (pošýrenyj)

поши́рений (canonical)
pošýrenyj (romanization)
поши́рений (masculine nominative)
поши́рене (neuter nominative)
поши́рена (feminine nominative)
поши́рені (nominative plural)
поши́реного (genitive masculine neuter)
поши́реної (feminine genitive)
поши́рених (genitive plural)
поши́реному (dative masculine neuter)
поши́реній (dative feminine)
поши́реним (dative plural)
поши́реного (accusative animate masculine)
поши́рене (accusative neuter)
поши́рену (accusative feminine)
поши́рених (accusative animate plural)
поши́рений (accusative inanimate masculine)
поши́рені (accusative inanimate plural)
поши́реним (instrumental masculine neuter)
поши́реною (feminine instrumental)
поши́реними (instrumental plural)
поши́реному (locative masculine neuter)
поши́ренім (locative masculine neuter)
поши́реній (feminine locative)
поши́рених (locative plural)

Uk-поширений.ogg

поши́рити поширити#Ukrainian

passive adjectival past participle of поши́рити pf (pošýryty)


заподіяти

uk-verb

заподі́ювати

заподі́яти • (zapodíjaty) pf (imperfective заподі́ювати)

заподі́яти (canonical)
zapodíjaty (romanization)
заподі́ювати (imperfective)
заподі́яти (infinitive perfective)
заподі́ять (infinitive perfective)
заподі́яний (passive past perfective)
impersonal: заподі́яно (passive past perfective)
заподі́явши (adverbial past perfective)
заподі́ю (first-person future perfective singular)
заподі́єш (future perfective second-person singular)
заподі́є (future perfective singular third-person)
заподі́єм (first-person future perfective plural)
заподі́ємо (first-person future perfective plural)
заподі́єте (future perfective plural second-person)
заподі́ють (future perfective plural third-person)
заподі́ймо (first-person imperative plural)
заподі́й (imperative second-person singular)
заподі́йте (imperative plural second-person)
заподі́яв (masculine past singular)
заподі́яли (masculine past plural)
заподі́яла (feminine past singular)
заподі́яли (feminine past plural)
заподі́яло (neuter past singular)
заподі́яли (neuter past plural)

Uk-заподіяти.ogg

to inflict, to cause, to do (:harm, damage, death etc.)


заподіювати

заподі́ювати

заподі́ювати • (zapodíjuvaty) impf (perfective заподі́яти)

заподі́ювати (canonical)
zapodíjuvaty (romanization)
заподі́яти (perfective)
заподі́ювати (imperfective infinitive)
заподі́ювать (imperfective infinitive)
заподі́юваний (imperfective passive past)
impersonal: заподі́ювано (imperfective passive past)
заподі́юючи (adverbial imperfective present)
заподі́ювавши (adverbial imperfective past)
заподі́юю (first-person imperfective present singular)
бу́ду заподі́ювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду заподі́ювать (first-person future imperfective singular)
заподі́юватиму (first-person future imperfective singular)
заподі́юєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш заподі́ювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш заподі́ювать (future imperfective second-person singular)
заподі́юватимеш (future imperfective second-person singular)
заподі́ює (imperfective present singular third-person)
бу́де заподі́ювати (future imperfective singular third-person)
бу́де заподі́ювать (future imperfective singular third-person)
заподі́юватиме (future imperfective singular third-person)
заподі́юєм (first-person imperfective plural present)
заподі́юємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо заподі́ювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо заподі́ювать (first-person future imperfective plural)
заподі́юватимемо (first-person future imperfective plural)
заподі́юватимем (first-person future imperfective plural)
заподі́юєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете заподі́ювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете заподі́ювать (future imperfective plural second-person)
заподі́юватимете (future imperfective plural second-person)
заподі́юють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть заподі́ювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть заподі́ювать (future imperfective plural third-person)
заподі́юватимуть (future imperfective plural third-person)
заподі́юймо (first-person imperative plural)
заподі́юй (imperative second-person singular)
заподі́юйте (imperative plural second-person)
заподі́ював (masculine past singular)
заподі́ювали (masculine past plural)
заподі́ювала (feminine past singular)
заподі́ювали (feminine past plural)
заподі́ювало (neuter past singular)
заподі́ювали (neuter past plural)

Uk-заподіювати.ogg

заподі́яти (zapodíjaty) + -ювати (-juvaty)


догадатися

uk-verb

дога́дуватися

догада́тися • (dohadátysja) pf (imperfective дога́дуватися)

догада́тися (canonical)
dohadátysja (romanization)
дога́дуватися (imperfective)
догада́тися (infinitive perfective)
догада́тись (infinitive perfective)
догада́ться (infinitive perfective)
догада́вшись (adverbial past perfective)
догада́юся (first-person future perfective singular)
догада́юсь (first-person future perfective singular)
догада́єшся (future perfective second-person singular)
догада́ється (future perfective singular third-person)
догада́ємся (first-person future perfective plural)
догада́ємося (first-person future perfective plural)
догада́ємось (first-person future perfective plural)
догада́єтеся (future perfective plural second-person)
догада́єтесь (future perfective plural second-person)
догада́ються (future perfective plural third-person)
догада́ймося (first-person imperative plural)
догада́ймось (first-person imperative plural)
догада́йся (imperative second-person singular)
догада́йсь (imperative second-person singular)
догада́йтеся (imperative plural second-person)
догада́йтесь (imperative plural second-person)
догада́вся (masculine past singular)
догада́всь (masculine past singular)
догада́лися (masculine past plural)
догада́лись (masculine past plural)
догада́лася (feminine past singular)
догада́лась (feminine past singular)
догада́лися (feminine past plural)
догада́лись (feminine past plural)
догада́лося (neuter past singular)
догада́лось (neuter past singular)
догада́лися (neuter past plural)
догада́лись (neuter past plural)

uk-conj

догада́тися<1a.pf>

Uk-догадатися.ogg

From до- (do-) + гада́ти (hadáty) + -ся (-sja). Compare Russian догада́ться (dogadátʹsja), Belarusian дагада́цца (dahadácca).

af

здогада́тися здогадатися#Ukrainian

Synonym of здогада́тися pf (zdohadátysja)


підказати

uk-verb

підка́зувати

підказа́ти • (pidkazáty) pf (imperfective підка́зувати)

підказа́ти (canonical)
pidkazáty (romanization)
підка́зувати (imperfective)
підказа́ти (infinitive perfective)
підказа́ть (infinitive perfective)
підка́заний (passive past perfective)
impersonal: підка́зано (passive past perfective)
підказа́вши (adverbial past perfective)
підкажу́ (first-person future perfective singular)
підка́жеш (future perfective second-person singular)
підка́же (future perfective singular third-person)
підка́жем (first-person future perfective plural)
підка́жемо (first-person future perfective plural)
підка́жете (future perfective plural second-person)
підка́жуть (future perfective plural third-person)
підкажі́м (first-person imperative plural)
підкажі́мо (first-person imperative plural)
підкажи́ (imperative second-person singular)
підкажі́ть (imperative plural second-person)
підказа́в (masculine past singular)
підказа́ли (masculine past plural)
підказа́ла (feminine past singular)
підказа́ли (feminine past plural)
підказа́ло (neuter past singular)
підказа́ли (neuter past plural)

Uk-підказати.ogg

From під- (pid-) + каза́ти (kazáty). Compare Russian подсказа́ть (podskazátʹ), Belarusian падказа́ць (padkazácʹ).

(theater) to prompt (show or tell an actor/person the words they should be saying, or actions they should be doing)

(figurative) to prompt (lead (someone) toward what they should say or do)


здогадатися

здогада́тися

здога́дуватися

здогада́тися • (zdohadátysja) pf (imperfective здога́дуватися)

здогада́тися (canonical)
zdohadátysja (romanization)
здога́дуватися (imperfective)
здогада́тися (infinitive perfective)
здогада́тись (infinitive perfective)
здогада́ться (infinitive perfective)
здогада́вшись (adverbial past perfective)
здогада́юся (first-person future perfective singular)
здогада́юсь (first-person future perfective singular)
здогада́єшся (future perfective second-person singular)
здогада́ється (future perfective singular third-person)
здогада́ємся (first-person future perfective plural)
здогада́ємося (first-person future perfective plural)
здогада́ємось (first-person future perfective plural)
здогада́єтеся (future perfective plural second-person)
здогада́єтесь (future perfective plural second-person)
здогада́ються (future perfective plural third-person)
здогада́ймося (first-person imperative plural)
здогада́ймось (first-person imperative plural)
здогада́йся (imperative second-person singular)
здогада́йсь (imperative second-person singular)
здогада́йтеся (imperative plural second-person)
здогада́йтесь (imperative plural second-person)
здогада́вся (masculine past singular)
здогада́всь (masculine past singular)
здогада́лися (masculine past plural)
здогада́лись (masculine past plural)
здогада́лася (feminine past singular)
здогада́лась (feminine past singular)
здогада́лися (feminine past plural)
здогада́лись (feminine past plural)
здогада́лося (neuter past singular)
здогада́лось (neuter past singular)
здогада́лися (neuter past plural)
здогада́лись (neuter past plural)

uk-conj

здогада́тися<1a.pf>

Uk-здогадатися.ogg

From з- (z-) + догада́тися (dohadátysja). Compare Belarusian здагада́цца (zdahadácca).

Жі́нка, чого́ не ви́учиться, — здогада́ється, чого́ не зна́є, — відчу́є.

1911, Olha Kobylianska, Через кладку [Across the boardwalk], page 36:

What a woman does not learn, she will guess; what she does not know, she will feel.

Žínka, čohó ne výučytʹsja, — zdohadájetʹsja, čohó ne znáje, — vidčúje.


догадуватися

uk-verb

дога́дуватися

дога́дуватися • (doháduvatysja) impf (perfective догада́тися)

дога́дуватися (canonical)
doháduvatysja (romanization)
догада́тися (perfective)
дога́дуватися (imperfective infinitive)
дога́дуватись (imperfective infinitive)
дога́дуваться (imperfective infinitive)
дога́дуючись (adverbial imperfective present)
дога́дувавшись (adverbial imperfective past)
дога́дуюся (first-person imperfective present singular)
дога́дуюсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду дога́дуватися (first-person future imperfective singular)
бу́ду дога́дуватись (first-person future imperfective singular)
бу́ду дога́дуваться (first-person future imperfective singular)
дога́дуватимусь (first-person future imperfective singular)
дога́дуватимуся (first-person future imperfective singular)
дога́дуєшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш дога́дуватися (future imperfective second-person singular)
бу́деш дога́дуватись (future imperfective second-person singular)
бу́деш дога́дуваться (future imperfective second-person singular)
дога́дуватимешся (future imperfective second-person singular)
дога́дується (imperfective present singular third-person)
бу́де дога́дуватися (future imperfective singular third-person)
бу́де дога́дуватись (future imperfective singular third-person)
бу́де дога́дуваться (future imperfective singular third-person)
дога́дуватиметься (future imperfective singular third-person)
дога́дуємся (first-person imperfective plural present)
дога́дуємося (first-person imperfective plural present)
дога́дуємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо дога́дуватися (first-person future imperfective plural)
бу́демо дога́дуватись (first-person future imperfective plural)
бу́демо дога́дуваться (first-person future imperfective plural)
дога́дуватимемось (first-person future imperfective plural)
дога́дуватимемося (first-person future imperfective plural)
дога́дуватимемся (first-person future imperfective plural)
дога́дуєтеся (imperfective plural present second-person)
дога́дуєтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете дога́дуватися (future imperfective plural second-person)
бу́дете дога́дуватись (future imperfective plural second-person)
бу́дете дога́дуваться (future imperfective plural second-person)
дога́дуватиметесь (future imperfective plural second-person)
дога́дуватиметеся (future imperfective plural second-person)
дога́дуються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть дога́дуватися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть дога́дуватись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть дога́дуваться (future imperfective plural third-person)
дога́дуватимуться (future imperfective plural third-person)
дога́дуймося (first-person imperative plural)
дога́дуймось (first-person imperative plural)
дога́дуйся (imperative second-person singular)
дога́дуйсь (imperative second-person singular)
дога́дуйтеся (imperative plural second-person)
дога́дуйтесь (imperative plural second-person)
дога́дувався (masculine past singular)
дога́дувавсь (masculine past singular)
дога́дувалися (masculine past plural)
дога́дувались (masculine past plural)
дога́дувалася (feminine past singular)
дога́дувалась (feminine past singular)
дога́дувалися (feminine past plural)
дога́дувались (feminine past plural)
дога́дувалося (neuter past singular)
дога́дувалось (neuter past singular)
дога́дувалися (neuter past plural)
дога́дувались (neuter past plural)

uk-conj

дога́дуватися<2a.impf>

[dɔˈɦadʊʋɐtesʲɐ]

Uk-догадуватися.ogg

From догада́тися (dohadátysja) + -увати (-uvaty). Compare Russian дога́дываться (dogádyvatʹsja), Belarusian дага́двацца (dahádvacca).

cog

дога́дываться

здога́дуватися здогадуватися#Ukrainian

Synonym of здога́дуватися impf (zdoháduvatysja)


здогадуватися

uk-verb

здога́дуватися

здогада́тися

здога́дуватися • (zdoháduvatysja) impf (perfective здогада́тися)

здога́дуватися (canonical)
zdoháduvatysja (romanization)
здогада́тися (perfective)
здога́дуватися (imperfective infinitive)
здога́дуватись (imperfective infinitive)
здога́дуваться (imperfective infinitive)
здога́дуючись (adverbial imperfective present)
здога́дувавшись (adverbial imperfective past)
здога́дуюся (first-person imperfective present singular)
здога́дуюсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду здога́дуватися (first-person future imperfective singular)
бу́ду здога́дуватись (first-person future imperfective singular)
бу́ду здога́дуваться (first-person future imperfective singular)
здога́дуватимусь (first-person future imperfective singular)
здога́дуватимуся (first-person future imperfective singular)
здога́дуєшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш здога́дуватися (future imperfective second-person singular)
бу́деш здога́дуватись (future imperfective second-person singular)
бу́деш здога́дуваться (future imperfective second-person singular)
здога́дуватимешся (future imperfective second-person singular)
здога́дується (imperfective present singular third-person)
бу́де здога́дуватися (future imperfective singular third-person)
бу́де здога́дуватись (future imperfective singular third-person)
бу́де здога́дуваться (future imperfective singular third-person)
здога́дуватиметься (future imperfective singular third-person)
здога́дуємся (first-person imperfective plural present)
здога́дуємося (first-person imperfective plural present)
здога́дуємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо здога́дуватися (first-person future imperfective plural)
бу́демо здога́дуватись (first-person future imperfective plural)
бу́демо здога́дуваться (first-person future imperfective plural)
здога́дуватимемось (first-person future imperfective plural)
здога́дуватимемося (first-person future imperfective plural)
здога́дуватимемся (first-person future imperfective plural)
здога́дуєтеся (imperfective plural present second-person)
здога́дуєтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете здога́дуватися (future imperfective plural second-person)
бу́дете здога́дуватись (future imperfective plural second-person)
бу́дете здога́дуваться (future imperfective plural second-person)
здога́дуватиметесь (future imperfective plural second-person)
здога́дуватиметеся (future imperfective plural second-person)
здога́дуються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть здога́дуватися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть здога́дуватись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть здога́дуваться (future imperfective plural third-person)
здога́дуватимуться (future imperfective plural third-person)
здога́дуймося (first-person imperative plural)
здога́дуймось (first-person imperative plural)
здога́дуйся (imperative second-person singular)
здога́дуйсь (imperative second-person singular)
здога́дуйтеся (imperative plural second-person)
здога́дуйтесь (imperative plural second-person)
здога́дувався (masculine past singular)
здога́дувавсь (masculine past singular)
здога́дувалися (masculine past plural)
здога́дувались (masculine past plural)
здога́дувалася (feminine past singular)
здога́дувалась (feminine past singular)
здога́дувалися (feminine past plural)
здога́дувались (feminine past plural)
здога́дувалося (neuter past singular)
здога́дувалось (neuter past singular)
здога́дувалися (neuter past plural)
здога́дувались (neuter past plural)

uk-conj

здога́дуватися<2a.impf>

Uk-здогадуватися.ogg

From з- (z-) + дога́дуватися (doháduvatysja) or здогада́тися (zdohadátysja) + -увати (-uvaty). Compare Belarusian здага́двацца (zdahádvacca).

af

дога́дуватися

здогада́тися

cog

здага́двацца


підказувати

uk-verb

підка́зувати

підка́зувати • (pidkázuvaty) impf (perfective підказа́ти)

підка́зувати (canonical)
pidkázuvaty (romanization)
підказа́ти (perfective)
підка́зувати (imperfective infinitive)
підка́зувать (imperfective infinitive)
підка́зуваний (imperfective passive past)
impersonal: підка́зувано (imperfective passive past)
підка́зуючи (adverbial imperfective present)
підка́зувавши (adverbial imperfective past)
підка́зую (first-person imperfective present singular)
бу́ду підка́зувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду підка́зувать (first-person future imperfective singular)
підка́зуватиму (first-person future imperfective singular)
підка́зуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш підка́зувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш підка́зувать (future imperfective second-person singular)
підка́зуватимеш (future imperfective second-person singular)
підка́зує (imperfective present singular third-person)
бу́де підка́зувати (future imperfective singular third-person)
бу́де підка́зувать (future imperfective singular third-person)
підка́зуватиме (future imperfective singular third-person)
підка́зуєм (first-person imperfective plural present)
підка́зуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо підка́зувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо підка́зувать (first-person future imperfective plural)
підка́зуватимемо (first-person future imperfective plural)
підка́зуватимем (first-person future imperfective plural)
підка́зуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете підка́зувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете підка́зувать (future imperfective plural second-person)
підка́зуватимете (future imperfective plural second-person)
підка́зують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть підка́зувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть підка́зувать (future imperfective plural third-person)
підка́зуватимуть (future imperfective plural third-person)
підка́зуймо (first-person imperative plural)
підка́зуй (imperative second-person singular)
підка́зуйте (imperative plural second-person)
підка́зував (masculine past singular)
підка́зували (masculine past plural)
підка́зувала (feminine past singular)
підка́зували (feminine past plural)
підка́зувало (neuter past singular)
підка́зували (neuter past plural)

Uk-підказувати.ogg

From підказа́ти (pidkazáty) + -увати (-uvaty). Compare Russian подска́зывать (podskázyvatʹ), Belarusian падка́зваць (padkázvacʹ).

cog

подска́зывать


бідувати

бідува́ти (canonical)
biduváty (romanization)
бідува́ти (imperfective infinitive)
бідува́ть (imperfective infinitive)
біду́ючи (adverbial imperfective present)
бідува́вши (adverbial imperfective past)
біду́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду бідува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду бідува́ть (first-person future imperfective singular)
бідува́тиму (first-person future imperfective singular)
біду́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш бідува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш бідува́ть (future imperfective second-person singular)
бідува́тимеш (future imperfective second-person singular)
біду́є (imperfective present singular third-person)
бу́де бідува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де бідува́ть (future imperfective singular third-person)
бідува́тиме (future imperfective singular third-person)
біду́єм (first-person imperfective plural present)
біду́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо бідува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо бідува́ть (first-person future imperfective plural)
бідува́тимемо (first-person future imperfective plural)
бідува́тимем (first-person future imperfective plural)
біду́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете бідува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете бідува́ть (future imperfective plural second-person)
бідува́тимете (future imperfective plural second-person)
біду́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть бідува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть бідува́ть (future imperfective plural third-person)
бідува́тимуть (future imperfective plural third-person)
біду́ймо (first-person imperative plural)
біду́й (imperative second-person singular)
біду́йте (imperative plural second-person)
бідува́в (masculine past singular)
бідува́ли (masculine past plural)
бідува́ла (feminine past singular)
бідува́ли (feminine past plural)
бідува́ло (neuter past singular)
бідува́ли (neuter past plural)

Uk-бідувати.ogg

From біда́ (bidá) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian бе́дствовать (bédstvovatʹ), Belarusian бедава́ць (bjedavácʹ), Polish biedować.

бе́дствовать

Відко́ли Гри́циха вме́рла, то він бідува́в.

Ever since Hrytsykha died, he had been living in misery.


хотітися

uk-verb

хоті́тися • (xotítysja) impf (perfective захоті́тися)

хоті́тися (canonical)
xotítysja (romanization)
захоті́тися (perfective)
хоті́тися (imperfective infinitive)
хоті́тись (imperfective infinitive)
хоті́ться (imperfective infinitive)
хо́четься (imperfective present singular third-person)
бу́де хоті́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де хоті́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де хоті́ться (future imperfective singular third-person)
хоті́тиметься (future imperfective singular third-person)
хоті́лося (neuter past singular)
хоті́лось (neuter past singular)

Uk-хотітися.ogg

From хоті́ти (xotíty) + -ся (-sja). Compare Russian хоте́ться (xotétʹsja), Belarusian хаце́цца (xacjécca).

Йому́ все хо́четься зна́ти.

хо́четься вам цього́ чи ні

Whether you like it or not, like it or not

Це буди́нок, в яко́му мені́ хоті́лося б жи́ти.

This is a house I would like to live in.

Ce budýnok, v jakómu mení xotílosja b žýty.

Коли́ бі́гаєш і хо́диш, спа́ти вже не так хо́четься, як тоді́, коли́ сиди́ш.

1888, Anton Chekhov, Спати хочеться [Sleepy], translation of Спать хочется (in Russian):

When you run and walk, you no longer want to sleep as much as when you sit.

Kolý bíhaješ i xódyš, spáty vže ne tak xóčetʹsja, jak todí, kolý sydýš.


зимувати

зимува́ти (canonical)
zymuváty (romanization)
зимува́ти (imperfective infinitive)
зимува́ть (imperfective infinitive)
зиму́ючи (adverbial imperfective present)
зимува́вши (adverbial imperfective past)
зиму́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду зимува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду зимува́ть (first-person future imperfective singular)
зимува́тиму (first-person future imperfective singular)
зиму́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зимува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш зимува́ть (future imperfective second-person singular)
зимува́тимеш (future imperfective second-person singular)
зиму́є (imperfective present singular third-person)
бу́де зимува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де зимува́ть (future imperfective singular third-person)
зимува́тиме (future imperfective singular third-person)
зиму́єм (first-person imperfective plural present)
зиму́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зимува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо зимува́ть (first-person future imperfective plural)
зимува́тимемо (first-person future imperfective plural)
зимува́тимем (first-person future imperfective plural)
зиму́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зимува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете зимува́ть (future imperfective plural second-person)
зимува́тимете (future imperfective plural second-person)
зиму́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зимува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зимува́ть (future imperfective plural third-person)
зимува́тимуть (future imperfective plural third-person)
зиму́ймо (first-person imperative plural)
зиму́й (imperative second-person singular)
зиму́йте (imperative plural second-person)
зимува́в (masculine past singular)
зимува́ли (masculine past plural)
зимува́ла (feminine past singular)
зимува́ли (feminine past plural)
зимува́ло (neuter past singular)
зимува́ли (neuter past plural)

From зима́ (zymá) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian зимова́ть (zimovátʹ), Belarusian зімава́ць (zimavácʹ), Polish zimować.

(intransitive) to winter, to spend winter, to overwinter


діагностувати

діагностува́ти

діагностува́ти • (diahnostuváty) impf or pf

діагностува́ти (canonical)
diahnostuváty (romanization)
діагностува́ти (infinitive)
діагностува́ть (infinitive)
діагносту́ючи (adverbial present)
діагностува́вши (adverbial past)
діагносту́ю (first-person future singular)
бу́ду діагностува́ти (first-person singular)
бу́ду діагностува́ть (first-person singular)
діагностува́тиму (first-person singular)
діагносту́єш (future second-person singular)
бу́деш діагностува́ти (second-person singular)
бу́деш діагностува́ть (second-person singular)
діагностува́тимеш (second-person singular)
діагносту́є (future singular third-person)
бу́де діагностува́ти (singular third-person)
бу́де діагностува́ть (singular third-person)
діагностува́тиме (singular third-person)
діагносту́єм (first-person future plural)
діагносту́ємо (first-person future plural)
бу́демо діагностува́ти (first-person plural)
бу́демо діагностува́ть (first-person plural)
діагностува́тимемо (first-person plural)
діагностува́тимем (first-person plural)
діагносту́єте (future plural second-person)
бу́дете діагностува́ти (plural second-person)
бу́дете діагностува́ть (plural second-person)
діагностува́тимете (plural second-person)
діагносту́ють (future plural third-person)
бу́дуть діагностува́ти (plural third-person)
бу́дуть діагностува́ть (plural third-person)
діагностува́тимуть (plural third-person)
діагносту́ймо (first-person imperative plural)
діагносту́й (imperative second-person singular)
діагносту́йте (imperative plural second-person)
діагностува́в (masculine past singular)
діагностува́ли (masculine past plural)
діагностува́ла (feminine past singular)
діагностува́ли (feminine past plural)
діагностува́ло (neuter past singular)
діагностува́ли (neuter past plural)

From діагно́ст(ика) (diahnóst(yka)) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian диагности́ровать (diagnostírovatʹ), Belarusian дыягнастава́ць (dyjahnastavácʹ), Polish diagnozować.

af

діагно́стика

діагно́ст(ика)

cog

диагности́ровать

дыягнастава́ць


палати

uk-verb

пала́ти • (paláty) impf (perfective запала́ти)

пала́ти (canonical)
paláty (romanization)
запала́ти (perfective)
пала́ти (imperfective infinitive)
пала́ть (imperfective infinitive)
пала́ючи (adverbial imperfective present)
пала́вши (adverbial imperfective past)
пала́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду пала́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду пала́ть (first-person future imperfective singular)
пала́тиму (first-person future imperfective singular)
пала́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш пала́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш пала́ть (future imperfective second-person singular)
пала́тимеш (future imperfective second-person singular)
пала́є (imperfective present singular third-person)
бу́де пала́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де пала́ть (future imperfective singular third-person)
пала́тиме (future imperfective singular third-person)
пала́єм (first-person imperfective plural present)
пала́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо пала́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо пала́ть (first-person future imperfective plural)
пала́тимемо (first-person future imperfective plural)
пала́тимем (first-person future imperfective plural)
пала́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете пала́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете пала́ть (future imperfective plural second-person)
пала́тимете (future imperfective plural second-person)
пала́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть пала́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть пала́ть (future imperfective plural third-person)
пала́тимуть (future imperfective plural third-person)
пала́ймо (first-person imperative plural)
пала́й (imperative second-person singular)
пала́йте (imperative plural second-person)
пала́в (masculine past singular)
пала́ли (masculine past plural)
пала́ла (feminine past singular)
пала́ли (feminine past plural)
пала́ло (neuter past singular)
пала́ли (neuter past plural)

From Proto-Slavic *palati, frequentative of *polěti. Compare Belarusian пала́ць (palácʹ), Polish pałać.

to blaze, to flame, to be ablaze, to be aflame

to glow, to be flushed (be reddened by bloodflow to the skin)

(figuratively) to burn (+ instrumental: with emotion)


мордувати

мордува́ти (canonical)
morduváty (romanization)
мордува́ти (imperfective infinitive)
мордува́ть (imperfective infinitive)
мордо́ваний (imperfective passive past)
impersonal: мордо́вано (imperfective passive past)
морду́ючи (adverbial imperfective present)
мордува́вши (adverbial imperfective past)
морду́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду мордува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду мордува́ть (first-person future imperfective singular)
мордува́тиму (first-person future imperfective singular)
морду́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш мордува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш мордува́ть (future imperfective second-person singular)
мордува́тимеш (future imperfective second-person singular)
морду́є (imperfective present singular third-person)
бу́де мордува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де мордува́ть (future imperfective singular third-person)
мордува́тиме (future imperfective singular third-person)
морду́єм (first-person imperfective plural present)
морду́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо мордува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо мордува́ть (first-person future imperfective plural)
мордува́тимемо (first-person future imperfective plural)
мордува́тимем (first-person future imperfective plural)
морду́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете мордува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете мордува́ть (future imperfective plural second-person)
мордува́тимете (future imperfective plural second-person)
морду́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть мордува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть мордува́ть (future imperfective plural third-person)
мордува́тимуть (future imperfective plural third-person)
морду́ймо (first-person imperative plural)
морду́й (imperative second-person singular)
морду́йте (imperative plural second-person)
мордува́в (masculine past singular)
мордува́ли (masculine past plural)
мордува́ла (feminine past singular)
мордува́ли (feminine past plural)
мордува́ло (neuter past singular)
мордува́ли (neuter past plural)

Inherited from Old Ruthenian мордова́ти (mordováti, “to torture, to torment”), from Old Polish mordować (“to murder”), from Middle High German morden, mörden, mürden (“to murder”), from Old High German morden, murden (“to murder”), from Proto-West Germanic *murþijan (“to murder”), from Proto-Germanic *murþijaną (“to murder”). By surface analysis, морд (mord) + -увати (-uvaty). Related to English murder.

surf

to torture, to torment, to rack, to excruciate (inflict severe physical pain or mental suffering on)

be:Віктар Уладзіміравіч Мартынаў
uk:Мельничук Олександр Савич


перебільшити

uk-verb

перебі́льшити

перебі́льшувати

перебі́льшити • (perebílʹšyty) pf (imperfective перебі́льшувати)

перебі́льшити (canonical)
perebílʹšyty (romanization)
перебі́льшувати (imperfective)
перебі́льшити (infinitive perfective)
перебі́льшить (infinitive perfective)
перебі́льшений (passive past perfective)
impersonal: перебі́льшено (passive past perfective)
перебі́льшивши (adverbial past perfective)
перебі́льшу (first-person future perfective singular)
перебі́льшиш (future perfective second-person singular)
перебі́льшить (future perfective singular third-person)
перебі́льшим (first-person future perfective plural)
перебі́льшимо (first-person future perfective plural)
перебі́льшите (future perfective plural second-person)
перебі́льшать (future perfective plural third-person)
перебі́льшмо (first-person imperative plural)
перебі́льш (imperative second-person singular)
перебі́льште (imperative plural second-person)
перебі́льшив (masculine past singular)
перебі́льшили (masculine past plural)
перебі́льшила (feminine past singular)
перебі́льшили (feminine past plural)
перебі́льшило (neuter past singular)
перебі́льшили (neuter past plural)

Uk-перебільшити.ogg

пере- (pere-) + бі́льший (bílʹšyj) + -ити (-yty)

af

(transitive) to exaggerate, to overstate


перебільшувати

uk-verb

перебі́льшувати

перебі́льшити

перебі́льшувати • (perebílʹšuvaty) impf (perfective перебі́льшити)

перебі́льшувати (canonical)
perebílʹšuvaty (romanization)
перебі́льшити (perfective)
перебі́льшувати (imperfective infinitive)
перебі́льшувать (imperfective infinitive)
перебі́льшуваний (imperfective passive past)
impersonal: перебі́льшувано (imperfective passive past)
перебі́льшуючи (adverbial imperfective present)
перебі́льшувавши (adverbial imperfective past)
перебі́льшую (first-person imperfective present singular)
бу́ду перебі́льшувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду перебі́льшувать (first-person future imperfective singular)
перебі́льшуватиму (first-person future imperfective singular)
перебі́льшуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш перебі́льшувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш перебі́льшувать (future imperfective second-person singular)
перебі́льшуватимеш (future imperfective second-person singular)
перебі́льшує (imperfective present singular third-person)
бу́де перебі́льшувати (future imperfective singular third-person)
бу́де перебі́льшувать (future imperfective singular third-person)
перебі́льшуватиме (future imperfective singular third-person)
перебі́льшуєм (first-person imperfective plural present)
перебі́льшуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо перебі́льшувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо перебі́льшувать (first-person future imperfective plural)
перебі́льшуватимемо (first-person future imperfective plural)
перебі́льшуватимем (first-person future imperfective plural)
перебі́льшуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете перебі́льшувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете перебі́льшувать (future imperfective plural second-person)
перебі́льшуватимете (future imperfective plural second-person)
перебі́льшують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть перебі́льшувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть перебі́льшувать (future imperfective plural third-person)
перебі́льшуватимуть (future imperfective plural third-person)
перебі́льшуймо (first-person imperative plural)
перебі́льшуй (imperative second-person singular)
перебі́льшуйте (imperative plural second-person)
перебі́льшував (masculine past singular)
перебі́льшували (masculine past plural)
перебі́льшувала (feminine past singular)
перебі́льшували (feminine past plural)
перебі́льшувало (neuter past singular)
перебі́льшували (neuter past plural)

перебі́льшити (perebílʹšyty) + -увати (-uvaty)

af

перебі́льшити


розрізнити

uk-verb

розрі́знювати

розрізни́ти • (rozriznýty) pf (imperfective розрізня́ти or розрі́знювати)

розрізни́ти (canonical)
rozriznýty (romanization)
розрізня́ти (imperfective)
розрі́знювати (imperfective)
розрізни́ти (infinitive perfective)
розрізни́ть (infinitive perfective)
розрі́знений (passive past perfective)
impersonal: розрі́знено (passive past perfective)
розрізни́вши (adverbial past perfective)
розрізню́ (first-person future perfective singular)
розрізни́ш (future perfective second-person singular)
розрізни́ть (future perfective singular third-person)
розрізни́м (first-person future perfective plural)
розрізнимо́ (first-person future perfective plural)
розрізните́ (future perfective plural second-person)
розрізня́ть (future perfective plural third-person)
розрізні́м (first-person imperative plural)
розрізні́мо (first-person imperative plural)
розрізни́ (imperative second-person singular)
розрізні́ть (imperative plural second-person)
розрізни́в (masculine past singular)
розрізни́ли (masculine past plural)
розрізни́ла (feminine past singular)
розрізни́ли (feminine past plural)
розрізни́ло (neuter past singular)
розрізни́ли (neuter past plural)

Uk-розрізнити.ogg

From роз- (roz-) + різни́ти (riznýty). Compare Russian разро́знить (razróznitʹ), Belarusian разро́зніць (razróznicʹ), Polish rozróżnić.

to distinguish, to differentiate, to tell apart, to discern


зруйнувати

зруйнува́ти • (zrujnuváty) pf (imperfective руйнува́ти)

зруйнува́ти (canonical)
zrujnuváty (romanization)
руйнува́ти (imperfective)
зруйнува́ти (infinitive perfective)
зруйнува́ть (infinitive perfective)
зруйно́ваний (passive past perfective)
impersonal: зруйно́вано (passive past perfective)
зруйнува́вши (adverbial past perfective)
зруйну́ю (first-person future perfective singular)
зруйну́єш (future perfective second-person singular)
зруйну́є (future perfective singular third-person)
зруйну́єм (first-person future perfective plural)
зруйну́ємо (first-person future perfective plural)
зруйну́єте (future perfective plural second-person)
зруйну́ють (future perfective plural third-person)
зруйну́ймо (first-person imperative plural)
зруйну́й (imperative second-person singular)
зруйну́йте (imperative plural second-person)
зруйнува́в (masculine past singular)
зруйнува́ли (masculine past plural)
зруйнува́ла (feminine past singular)
зруйнува́ли (feminine past plural)
зруйнува́ло (neuter past singular)
зруйнува́ли (neuter past plural)

Uk-зруйнувати.ogg

From з- (z-) + руйнува́ти (rujnuváty). Compare Polish zrujnować.

(literally) to destroy, to demolish, to wreck

(figuratively) to ruin, to wreck, to spoil (:hopes, plans, health etc.)


розслідувати

розслі́дувати

розслі́дувати • (rozslíduvaty) impf or pf

розслі́дувати (canonical)
rozslíduvaty (romanization)
розслі́дувати (infinitive)
розслі́дувать (infinitive)
розслі́дуваний (passive past)
impersonal: розслі́дувано (passive past)
розслі́дуючи (adverbial present)
розслі́дувавши (adverbial past)
розслі́дую (first-person future singular)
бу́ду розслі́дувати (first-person singular)
бу́ду розслі́дувать (first-person singular)
розслі́дуватиму (first-person singular)
розслі́дуєш (future second-person singular)
бу́деш розслі́дувати (second-person singular)
бу́деш розслі́дувать (second-person singular)
розслі́дуватимеш (second-person singular)
розслі́дує (future singular third-person)
бу́де розслі́дувати (singular third-person)
бу́де розслі́дувать (singular third-person)
розслі́дуватиме (singular third-person)
розслі́дуєм (first-person future plural)
розслі́дуємо (first-person future plural)
бу́демо розслі́дувати (first-person plural)
бу́демо розслі́дувать (first-person plural)
розслі́дуватимемо (first-person plural)
розслі́дуватимем (first-person plural)
розслі́дуєте (future plural second-person)
бу́дете розслі́дувати (plural second-person)
бу́дете розслі́дувать (plural second-person)
розслі́дуватимете (plural second-person)
розслі́дують (future plural third-person)
бу́дуть розслі́дувати (plural third-person)
бу́дуть розслі́дувать (plural third-person)
розслі́дуватимуть (plural third-person)
розслі́дуймо (first-person imperative plural)
розслі́дуй (imperative second-person singular)
розслі́дуйте (imperative plural second-person)
розслі́дував (masculine past singular)
розслі́дували (masculine past plural)
розслі́дувала (feminine past singular)
розслі́дували (feminine past plural)
розслі́дувало (neuter past singular)
розслі́дували (neuter past plural)

Uk-розслідувати.ogg

From роз- (roz-) + слі́дувати (slíduvaty). Compare Russian рассле́довать (rasslédovatʹ), Belarusian рассле́даваць (rassljédavacʹ).

cog

рассле́довать

рассле́даваць


розрізняти

uk-verb

розрізня́ти • (rozriznjáty) impf (perfective розрізни́ти)

розрізня́ти (canonical)
rozriznjáty (romanization)
розрізни́ти (perfective)
розрізня́ти (imperfective infinitive)
розрізня́ть (imperfective infinitive)
розрізня́ючи (adverbial imperfective present)
розрізня́вши (adverbial imperfective past)
розрізня́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду розрізня́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду розрізня́ть (first-person future imperfective singular)
розрізня́тиму (first-person future imperfective singular)
розрізня́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш розрізня́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш розрізня́ть (future imperfective second-person singular)
розрізня́тимеш (future imperfective second-person singular)
розрізня́є (imperfective present singular third-person)
бу́де розрізня́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де розрізня́ть (future imperfective singular third-person)
розрізня́тиме (future imperfective singular third-person)
розрізня́єм (first-person imperfective plural present)
розрізня́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо розрізня́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо розрізня́ть (first-person future imperfective plural)
розрізня́тимемо (first-person future imperfective plural)
розрізня́тимем (first-person future imperfective plural)
розрізня́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете розрізня́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете розрізня́ть (future imperfective plural second-person)
розрізня́тимете (future imperfective plural second-person)
розрізня́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розрізня́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розрізня́ть (future imperfective plural third-person)
розрізня́тимуть (future imperfective plural third-person)
розрізня́ймо (first-person imperative plural)
розрізня́й (imperative second-person singular)
розрізня́йте (imperative plural second-person)
розрізня́в (masculine past singular)
розрізня́ли (masculine past plural)
розрізня́ла (feminine past singular)
розрізня́ли (feminine past plural)
розрізня́ло (neuter past singular)
розрізня́ли (neuter past plural)

Uk-розрізняти.ogg

From розрізни́ти (rozriznýty) + -я́ти (-játy). Compare Polish rozróżniać.


викоренити

uk-verb

викорі́нювати

ви́коренити • (výkorenyty) pf (imperfective викорі́нювати)

ви́коренити (canonical)
výkorenyty (romanization)
викорі́нювати (imperfective)
ви́коренити (infinitive perfective)
ви́коренить (infinitive perfective)
ви́коренений (passive past perfective)
impersonal: ви́коренено (passive past perfective)
ви́коренивши (adverbial past perfective)
ви́кореню (first-person future perfective singular)
ви́корениш (future perfective second-person singular)
ви́коренить (future perfective singular third-person)
ви́кореним (first-person future perfective plural)
ви́коренимо (first-person future perfective plural)
ви́корените (future perfective plural second-person)
ви́коренять (future perfective plural third-person)
ви́коренім (first-person imperative plural)
ви́коренімо (first-person imperative plural)
ви́корени (imperative second-person singular)
ви́кореніть (imperative plural second-person)
ви́коренив (masculine past singular)
ви́коренили (masculine past plural)
ви́коренила (feminine past singular)
ви́коренили (feminine past plural)
ви́коренило (neuter past singular)
ви́коренили (neuter past plural)

Uk-викоренити.ogg

From ви́- (vý-) + корени́ти (korenýty). Compare Belarusian вы́караніць (výkaranicʹ), Polish wykorzenić.

to eradicate, to extirpate, to root out (completely get rid of, as if by the roots)


викорінювати

викорі́нювати

викорі́нювати • (vykorínjuvaty) impf (perfective ви́коренити)

викорі́нювати (canonical)
vykorínjuvaty (romanization)
ви́коренити (perfective)
викорі́нювати (imperfective infinitive)
викорі́нювать (imperfective infinitive)
викорі́нюваний (imperfective passive past)
impersonal: викорі́нювано (imperfective passive past)
викорі́нюючи (adverbial imperfective present)
викорі́нювавши (adverbial imperfective past)
викорі́нюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду викорі́нювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду викорі́нювать (first-person future imperfective singular)
викорі́нюватиму (first-person future imperfective singular)
викорі́нюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш викорі́нювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш викорі́нювать (future imperfective second-person singular)
викорі́нюватимеш (future imperfective second-person singular)
викорі́нює (imperfective present singular third-person)
бу́де викорі́нювати (future imperfective singular third-person)
бу́де викорі́нювать (future imperfective singular third-person)
викорі́нюватиме (future imperfective singular third-person)
викорі́нюєм (first-person imperfective plural present)
викорі́нюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо викорі́нювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо викорі́нювать (first-person future imperfective plural)
викорі́нюватимемо (first-person future imperfective plural)
викорі́нюватимем (first-person future imperfective plural)
викорі́нюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете викорі́нювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете викорі́нювать (future imperfective plural second-person)
викорі́нюватимете (future imperfective plural second-person)
викорі́нюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть викорі́нювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть викорі́нювать (future imperfective plural third-person)
викорі́нюватимуть (future imperfective plural third-person)
викорі́нюймо (first-person imperative plural)
викорі́нюй (imperative second-person singular)
викорі́нюйте (imperative plural second-person)
викорі́нював (masculine past singular)
викорі́нювали (masculine past plural)
викорі́нювала (feminine past singular)
викорі́нювали (feminine past plural)
викорі́нювало (neuter past singular)
викорі́нювали (neuter past plural)

Uk-викорінювати.ogg

From ви́коренити (výkorenyty) + -ювати (-juvaty). Compare Belarusian выкараня́ць (vykaranjácʹ), Polish wykorzeniać.


руйнувати

uk-verb

руйнува́ти • (rujnuváty) impf (perfective зруйнува́ти)

руйнува́ти (canonical)
rujnuváty (romanization)
зруйнува́ти (perfective)
руйнува́ти (imperfective infinitive)
руйнува́ть (imperfective infinitive)
руйну́ючи (adverbial imperfective present)
руйнува́вши (adverbial imperfective past)
руйну́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду руйнува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду руйнува́ть (first-person future imperfective singular)
руйнува́тиму (first-person future imperfective singular)
руйну́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш руйнува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш руйнува́ть (future imperfective second-person singular)
руйнува́тимеш (future imperfective second-person singular)
руйну́є (imperfective present singular third-person)
бу́де руйнува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де руйнува́ть (future imperfective singular third-person)
руйнува́тиме (future imperfective singular third-person)
руйну́єм (first-person imperfective plural present)
руйну́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо руйнува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо руйнува́ть (first-person future imperfective plural)
руйнува́тимемо (first-person future imperfective plural)
руйнува́тимем (first-person future imperfective plural)
руйну́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете руйнува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете руйнува́ть (future imperfective plural second-person)
руйнува́тимете (future imperfective plural second-person)
руйну́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть руйнува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть руйнува́ть (future imperfective plural third-person)
руйнува́тимуть (future imperfective plural third-person)
руйну́ймо (first-person imperative plural)
руйну́й (imperative second-person singular)
руйну́йте (imperative plural second-person)
руйнува́в (masculine past singular)
руйнува́ли (masculine past plural)
руйнува́ла (feminine past singular)
руйнува́ли (feminine past plural)
руйнува́ло (neuter past singular)
руйнува́ли (neuter past plural)

Uk-руйнувати.ogg

From руї́на (rujína) + -ува́ти (-uváty). Compare Polish rujnować.


принижувати

прини́жувати

прини́жувати • (prynýžuvaty) impf (perfective прини́зити)

прини́жувати (canonical)
prynýžuvaty (romanization)
прини́зити (perfective)
прини́жувати (imperfective infinitive)
прини́жувать (imperfective infinitive)
прини́жуваний (imperfective passive past)
impersonal: прини́жувано (imperfective passive past)
прини́жуючи (adverbial imperfective present)
прини́жувавши (adverbial imperfective past)
прини́жую (first-person imperfective present singular)
бу́ду прини́жувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду прини́жувать (first-person future imperfective singular)
прини́жуватиму (first-person future imperfective singular)
прини́жуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш прини́жувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш прини́жувать (future imperfective second-person singular)
прини́жуватимеш (future imperfective second-person singular)
прини́жує (imperfective present singular third-person)
бу́де прини́жувати (future imperfective singular third-person)
бу́де прини́жувать (future imperfective singular third-person)
прини́жуватиме (future imperfective singular third-person)
прини́жуєм (first-person imperfective plural present)
прини́жуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо прини́жувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо прини́жувать (first-person future imperfective plural)
прини́жуватимемо (first-person future imperfective plural)
прини́жуватимем (first-person future imperfective plural)
прини́жуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете прини́жувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете прини́жувать (future imperfective plural second-person)
прини́жуватимете (future imperfective plural second-person)
прини́жують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть прини́жувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть прини́жувать (future imperfective plural third-person)
прини́жуватимуть (future imperfective plural third-person)
прини́жуймо (first-person imperative plural)
прини́жуй (imperative second-person singular)
прини́жуйте (imperative plural second-person)
прини́жував (masculine past singular)
прини́жували (masculine past plural)
прини́жувала (feminine past singular)
прини́жували (feminine past plural)
прини́жувало (neuter past singular)
прини́жували (neuter past plural)

Uk-принижувати.ogg

From the прини́ж- (prynýž-) stem of прини́зити (prynýzyty) + -увати (-uvaty). Compare Russian принижа́ть (prinižátʹ), Belarusian прыніжа́ць (prynižácʹ).

af

to humiliate, to degrade, to demean, to abase


принизити

uk-verb

прини́жувати

прини́зити • (prynýzyty) pf (imperfective прини́жувати)

прини́зити (canonical)
prynýzyty (romanization)
прини́жувати (imperfective)
прини́зити (infinitive perfective)
прини́зить (infinitive perfective)
прини́жений (passive past perfective)
impersonal: прини́жено (passive past perfective)
прини́зивши (adverbial past perfective)
прини́жу (first-person future perfective singular)
прини́зиш (future perfective second-person singular)
прини́зить (future perfective singular third-person)
прини́зим (first-person future perfective plural)
прини́зимо (first-person future perfective plural)
прини́зите (future perfective plural second-person)
прини́зять (future perfective plural third-person)
прини́зьмо (first-person imperative plural)
прини́зь (imperative second-person singular)
прини́зьте (imperative plural second-person)
прини́зив (masculine past singular)
прини́зили (masculine past plural)
прини́зила (feminine past singular)
прини́зили (feminine past plural)
прини́зило (neuter past singular)
прини́зили (neuter past plural)

Uk-принизити.ogg

From при- (pry-) + -ни́зити (-nýzyty). Compare Russian прини́зить (prinízitʹ), Belarusian прыні́зіць (prynízicʹ).


образити

обра́зити • (obrázyty) pf (imperfective обража́ти)

обра́зити (canonical)
obrázyty (romanization)
обража́ти (imperfective)
обра́зити (infinitive perfective)
обра́зить (infinitive perfective)
обра́жений (passive past perfective)
impersonal: обра́жено (passive past perfective)
обра́зивши (adverbial past perfective)
обра́жу (first-person future perfective singular)
обра́зиш (future perfective second-person singular)
обра́зить (future perfective singular third-person)
обра́зим (first-person future perfective plural)
обра́зимо (first-person future perfective plural)
обра́зите (future perfective plural second-person)
обра́зять (future perfective plural third-person)
обра́зьмо (first-person imperative plural)
обра́зь (imperative second-person singular)
обра́зьте (imperative plural second-person)
обра́зив (masculine past singular)
обра́зили (masculine past plural)
обра́зила (feminine past singular)
обра́зили (feminine past plural)
обра́зило (neuter past singular)
обра́зили (neuter past plural)

Uk-образити.ogg

From Proto-Slavic *obraziti. Analyzable as об- (ob-) + ра́зити (rázyty). Compare Belarusian абра́зіць (abrázicʹ), Polish obrazić.

to insult, to offend, to abuse, to affront


ображати

обража́ти • (obražáty) impf (perfective обра́зити)

обража́ти (canonical)
obražáty (romanization)
обра́зити (perfective)
обража́ти (imperfective infinitive)
обража́ть (imperfective infinitive)
обража́ючи (adverbial imperfective present)
обража́вши (adverbial imperfective past)
обража́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду обража́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду обража́ть (first-person future imperfective singular)
обража́тиму (first-person future imperfective singular)
обража́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш обража́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш обража́ть (future imperfective second-person singular)
обража́тимеш (future imperfective second-person singular)
обража́є (imperfective present singular third-person)
бу́де обража́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де обража́ть (future imperfective singular third-person)
обража́тиме (future imperfective singular third-person)
обража́єм (first-person imperfective plural present)
обража́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо обража́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо обража́ть (first-person future imperfective plural)
обража́тимемо (first-person future imperfective plural)
обража́тимем (first-person future imperfective plural)
обража́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете обража́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете обража́ть (future imperfective plural second-person)
обража́тимете (future imperfective plural second-person)
обража́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть обража́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть обража́ть (future imperfective plural third-person)
обража́тимуть (future imperfective plural third-person)
обража́ймо (first-person imperative plural)
обража́й (imperative second-person singular)
обража́йте (imperative plural second-person)
обража́в (masculine past singular)
обража́ли (masculine past plural)
обража́ла (feminine past singular)
обража́ли (feminine past plural)
обража́ло (neuter past singular)
обража́ли (neuter past plural)

Uk-ображати.ogg

From the обра́ж- (obráž-) stem of обра́зити (obrázyty) + -а́ти (-áty). Compare Belarusian абража́ць (abražácʹ), Polish obrażać.


знеохотити

знеохо́чувати

знеохо́тити • (zneoxótyty) pf (imperfective знеохо́чувати)

знеохо́тити (canonical)
zneoxótyty (romanization)
знеохо́чувати (imperfective)
знеохо́тити (infinitive perfective)
знеохо́тить (infinitive perfective)
знеохо́чений (passive past perfective)
impersonal: знеохо́чено (passive past perfective)
знеохо́тивши (adverbial past perfective)
знеохо́чу (first-person future perfective singular)
знеохо́тиш (future perfective second-person singular)
знеохо́тить (future perfective singular third-person)
знеохо́тим (first-person future perfective plural)
знеохо́тимо (first-person future perfective plural)
знеохо́тите (future perfective plural second-person)
знеохо́тять (future perfective plural third-person)
знеохо́тьмо (first-person imperative plural)
знеохо́ть (imperative second-person singular)
знеохо́тьте (imperative plural second-person)
знеохо́тив (masculine past singular)
знеохо́тили (masculine past plural)
знеохо́тила (feminine past singular)
знеохо́тили (feminine past plural)
знеохо́тило (neuter past singular)
знеохо́тили (neuter past plural)

From з- (z-) + не- (ne-) + охо́тити (oxótyty), from охо́та (oxóta) + -ити (-yty).

af

(transitive) to discourage, to dishearten


засмутити

uk-verb

засму́чувати

засмути́ти • (zasmutýty) pf (imperfective засму́чувати)

засмути́ти (canonical)
zasmutýty (romanization)
засму́чувати (imperfective)
засмути́ти (infinitive perfective)
засмути́ть (infinitive perfective)
засму́чений (passive past perfective)
impersonal: засму́чено (passive past perfective)
засмути́вши (adverbial past perfective)
засмучу́ (first-person future perfective singular)
засму́тиш (future perfective second-person singular)
засму́тить (future perfective singular third-person)
засму́тим (first-person future perfective plural)
засму́тимо (first-person future perfective plural)
засму́тите (future perfective plural second-person)
засму́тять (future perfective plural third-person)
засмуті́м (first-person imperative plural)
засмуті́мо (first-person imperative plural)
засмути́ (imperative second-person singular)
засмуті́ть (imperative plural second-person)
засмути́в (masculine past singular)
засмути́ли (masculine past plural)
засмути́ла (feminine past singular)
засмути́ли (feminine past plural)
засмути́ло (neuter past singular)
засмути́ли (neuter past plural)

From за- (za-) + смути́ти (smutýty). Compare Belarusian засмуці́ць (zasmucícʹ), Polish zasmucić.


проголошений

head

проголо́шений

проголо́шений • (proholóšenyj)

проголо́шений (canonical)
proholóšenyj (romanization)
проголо́шений (masculine nominative)
проголо́шене (neuter nominative)
проголо́шена (feminine nominative)
проголо́шені (nominative plural)
проголо́шеного (genitive masculine neuter)
проголо́шеної (feminine genitive)
проголо́шених (genitive plural)
проголо́шеному (dative masculine neuter)
проголо́шеній (dative feminine)
проголо́шеним (dative plural)
проголо́шеного (accusative animate masculine)
проголо́шене (accusative neuter)
проголо́шену (accusative feminine)
проголо́шених (accusative animate plural)
проголо́шений (accusative inanimate masculine)
проголо́шені (accusative inanimate plural)
проголо́шеним (instrumental masculine neuter)
проголо́шеною (feminine instrumental)
проголо́шеними (instrumental plural)
проголо́шеному (locative masculine neuter)
проголо́шенім (locative masculine neuter)
проголо́шеній (feminine locative)
проголо́шених (locative plural)

uk-adecl

проголо́шений

[prɔɦɔˈɫɔʃenei̯]

проголоси́ти проголосити#Ukrainian

passive adjectival past participle of проголоси́ти pf (proholosýty)


знеохочувати

uk-verb

знеохо́чувати

знеохо́чувати • (zneoxóčuvaty) impf (perfective знеохо́тити)

знеохо́чувати (canonical)
zneoxóčuvaty (romanization)
знеохо́тити (perfective)
знеохо́чувати (imperfective infinitive)
знеохо́чувать (imperfective infinitive)
знеохо́чуючи (adverbial imperfective present)
знеохо́чувавши (adverbial imperfective past)
знеохо́чую (first-person imperfective present singular)
бу́ду знеохо́чувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду знеохо́чувать (first-person future imperfective singular)
знеохо́чуватиму (first-person future imperfective singular)
знеохо́чуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш знеохо́чувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш знеохо́чувать (future imperfective second-person singular)
знеохо́чуватимеш (future imperfective second-person singular)
знеохо́чує (imperfective present singular third-person)
бу́де знеохо́чувати (future imperfective singular third-person)
бу́де знеохо́чувать (future imperfective singular third-person)
знеохо́чуватиме (future imperfective singular third-person)
знеохо́чуєм (first-person imperfective plural present)
знеохо́чуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо знеохо́чувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо знеохо́чувать (first-person future imperfective plural)
знеохо́чуватимемо (first-person future imperfective plural)
знеохо́чуватимем (first-person future imperfective plural)
знеохо́чуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете знеохо́чувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете знеохо́чувать (future imperfective plural second-person)
знеохо́чуватимете (future imperfective plural second-person)
знеохо́чують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть знеохо́чувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть знеохо́чувать (future imperfective plural third-person)
знеохо́чуватимуть (future imperfective plural third-person)
знеохо́чуймо (first-person imperative plural)
знеохо́чуй (imperative second-person singular)
знеохо́чуйте (imperative plural second-person)
знеохо́чував (masculine past singular)
знеохо́чували (masculine past plural)
знеохо́чувала (feminine past singular)
знеохо́чували (feminine past plural)
знеохо́чувало (neuter past singular)
знеохо́чували (neuter past plural)

From the знеохо́ч- (zneoxóč-) stem of знеохо́тити (zneoxótyty) + -увати (-uvaty).


запозичити

uk-verb

запози́чувати

запози́чити • (zapozýčyty) pf (imperfective запози́чувати or запозича́ти)

запози́чити (canonical)
zapozýčyty (romanization)
запози́чувати (imperfective)
запозича́ти (imperfective)
запози́чити (infinitive perfective)
запози́чить (infinitive perfective)
запози́чений (passive past perfective)
impersonal: запози́чено (passive past perfective)
запози́чивши (adverbial past perfective)
запози́чу (first-person future perfective singular)
запози́чиш (future perfective second-person singular)
запози́чить (future perfective singular third-person)
запози́чим (first-person future perfective plural)
запози́чимо (first-person future perfective plural)
запози́чите (future perfective plural second-person)
запози́чать (future perfective plural third-person)
запози́чмо (first-person imperative plural)
запози́ч (imperative second-person singular)
запози́чте (imperative plural second-person)
запози́чив (masculine past singular)
запози́чили (masculine past plural)
запози́чила (feminine past singular)
запози́чили (feminine past plural)
запози́чило (neuter past singular)
запози́чили (neuter past plural)

Uk-запозичити.ogg

From за- (za-) + пози́чити (pozýčyty). Compare Belarusian запазы́чыць (zapazýčycʹ), Polish zapożyczyć.

to borrow (adopt (an idea) as one's own)

(linguistics) to borrow (adopt (a word) from another language)


запозичувати

запози́чувати

запози́чувати • (zapozýčuvaty) impf (perfective запози́чити)

запози́чувати (canonical)
zapozýčuvaty (romanization)
запози́чити (perfective)
запози́чувати (imperfective infinitive)
запози́чувать (imperfective infinitive)
запози́чуваний (imperfective passive past)
impersonal: запози́чувано (imperfective passive past)
запози́чуючи (adverbial imperfective present)
запози́чувавши (adverbial imperfective past)
запози́чую (first-person imperfective present singular)
бу́ду запози́чувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду запози́чувать (first-person future imperfective singular)
запози́чуватиму (first-person future imperfective singular)
запози́чуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш запози́чувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш запози́чувать (future imperfective second-person singular)
запози́чуватимеш (future imperfective second-person singular)
запози́чує (imperfective present singular third-person)
бу́де запози́чувати (future imperfective singular third-person)
бу́де запози́чувать (future imperfective singular third-person)
запози́чуватиме (future imperfective singular third-person)
запози́чуєм (first-person imperfective plural present)
запози́чуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо запози́чувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо запози́чувать (first-person future imperfective plural)
запози́чуватимемо (first-person future imperfective plural)
запози́чуватимем (first-person future imperfective plural)
запози́чуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете запози́чувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете запози́чувать (future imperfective plural second-person)
запози́чуватимете (future imperfective plural second-person)
запози́чують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть запози́чувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть запози́чувать (future imperfective plural third-person)
запози́чуватимуть (future imperfective plural third-person)
запози́чуймо (first-person imperative plural)
запози́чуй (imperative second-person singular)
запози́чуйте (imperative plural second-person)
запози́чував (masculine past singular)
запози́чували (masculine past plural)
запози́чувала (feminine past singular)
запози́чували (feminine past plural)
запози́чувало (neuter past singular)
запози́чували (neuter past plural)

[zɐpɔˈzɪt͡ʃʊʋɐte]

Uk-запозичувати.ogg

From запози́чити (zapozýčyty) + -увати (-uvaty). Compare Belarusian запазы́чваць (zapazýčvacʹ).

cog

запазы́чваць


непокоїти

uk-verb

занепоко́їти

непоко́їти • (nepokójity) impf (perfective занепоко́їти)

непоко́їти (canonical)
nepokójity (romanization)
занепоко́їти (perfective)
непоко́їти (imperfective infinitive)
непоко́їть (imperfective infinitive)
непоко́ячи (adverbial imperfective present)
непоко́ївши (adverbial imperfective past)
непоко́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду непоко́їти (first-person future imperfective singular)
бу́ду непоко́їть (first-person future imperfective singular)
непоко́їтиму (first-person future imperfective singular)
непоко́їш (imperfective present second-person singular)
бу́деш непоко́їти (future imperfective second-person singular)
бу́деш непоко́їть (future imperfective second-person singular)
непоко́їтимеш (future imperfective second-person singular)
непоко́їть (imperfective present singular third-person)
бу́де непоко́їти (future imperfective singular third-person)
бу́де непоко́їть (future imperfective singular third-person)
непоко́їтиме (future imperfective singular third-person)
непоко́їм (first-person imperfective plural present)
непоко́їмо (first-person imperfective plural present)
бу́демо непоко́їти (first-person future imperfective plural)
бу́демо непоко́їть (first-person future imperfective plural)
непоко́їтимемо (first-person future imperfective plural)
непоко́їтимем (first-person future imperfective plural)
непоко́їте (imperfective plural present second-person)
бу́дете непоко́їти (future imperfective plural second-person)
бу́дете непоко́їть (future imperfective plural second-person)
непоко́їтимете (future imperfective plural second-person)
непоко́ять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть непоко́їти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть непоко́їть (future imperfective plural third-person)
непоко́їтимуть (future imperfective plural third-person)
непоко́ймо (first-person imperative plural)
непоко́й (imperative second-person singular)
непоко́йте (imperative plural second-person)
непоко́їв (masculine past singular)
непоко́їли (masculine past plural)
непоко́їла (feminine past singular)
непоко́їли (feminine past plural)
непоко́їло (neuter past singular)
непоко́їли (neuter past plural)

Uk-непокоїти.ogg

From непокі́й (nepokíj) + -іти (-ity). Compare Belarusian непако́іць (njepakóicʹ), Polish niepokoić.

to bother, to disturb (disrupt the peace of)

to worry, to disquiet, to trouble (make anxious; afflict with mental agitation)