утруднити

утру́днювати

утрудни́ти • (utrudnýty) pf (imperfective утру́днювати or утрудня́ти)

утрудни́ти (canonical)
utrudnýty (romanization)
утру́днювати (imperfective)
утрудня́ти (imperfective)
утрудни́ти (infinitive perfective)
утрудни́ть (infinitive perfective)
утру́днений (passive past perfective)
impersonal: утру́днено (passive past perfective)
утрудни́вши (adverbial past perfective)
утрудню́ (first-person future perfective singular)
утрудни́ш (future perfective second-person singular)
утрудни́ть (future perfective singular third-person)
утрудни́м (first-person future perfective plural)
утруднимо́ (first-person future perfective plural)
утрудните́ (future perfective plural second-person)
утрудня́ть (future perfective plural third-person)
утрудні́м (first-person imperative plural)
утрудні́мо (first-person imperative plural)
утрудни́ (imperative second-person singular)
утрудні́ть (imperative plural second-person)
утрудни́в (masculine past singular)
утрудни́ли (masculine past plural)
утрудни́ла (feminine past singular)
утрудни́ли (feminine past plural)
утрудни́ло (neuter past singular)
утрудни́ли (neuter past plural)

Uk-утруднити.ogg

From у- (u-) + трудни́й (trudnýj, “difficult”) + -и́ти (-ýty). Compare Polish utrudnić.

af

to make difficult, to hamper, to hinder, to encumber

(colloquial) to give/cause trouble (to), to make difficulties (for)


утруднювати

uk-verb

утру́днювати

утру́днювати • (utrúdnjuvaty) impf (perfective утрудни́ти)

утру́днювати (canonical)
utrúdnjuvaty (romanization)
утрудни́ти (perfective)
утру́днювати (imperfective infinitive)
утру́днювать (imperfective infinitive)
утру́днюваний (imperfective passive past)
impersonal: утру́днювано (imperfective passive past)
утру́днюючи (adverbial imperfective present)
утру́днювавши (adverbial imperfective past)
утру́днюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду втру́днювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду втру́днювать (first-person future imperfective singular)
утру́днюватиму (first-person future imperfective singular)
утру́днюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш утру́днювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш утру́днювать (future imperfective second-person singular)
утру́днюватимеш (future imperfective second-person singular)
утру́днює (imperfective present singular third-person)
бу́де втру́днювати (future imperfective singular third-person)
бу́де втру́днювать (future imperfective singular third-person)
утру́днюватиме (future imperfective singular third-person)
утру́днюєм (first-person imperfective plural present)
утру́днюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо втру́днювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо втру́днювать (first-person future imperfective plural)
утру́днюватимемо (first-person future imperfective plural)
утру́днюватимем (first-person future imperfective plural)
утру́днюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете втру́днювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете втру́днювать (future imperfective plural second-person)
утру́днюватимете (future imperfective plural second-person)
утру́днюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть утру́днювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть утру́днювать (future imperfective plural third-person)
утру́днюватимуть (future imperfective plural third-person)
утру́днюймо (first-person imperative plural)
утру́днюй (imperative second-person singular)
утру́днюйте (imperative plural second-person)
утру́днював (masculine past singular)
утру́днювали (masculine past plural)
утру́днювала (feminine past singular)
утру́днювали (feminine past plural)
утру́днювало (neuter past singular)
утру́днювали (neuter past plural)

LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-утруднювати.wav

From утрудни́ти (utrudnýty) + -ювати (-juvaty). Compare Polish utrudniać.


одужати

uk-verb

оду́жати • (odúžaty) pf (imperfective оду́жувати)

оду́жати (canonical)
odúžaty (romanization)
оду́жувати (imperfective)
оду́жати (infinitive perfective)
оду́жать (infinitive perfective)
оду́жавши (adverbial past perfective)
оду́жаю (first-person future perfective singular)
оду́жаєш (future perfective second-person singular)
оду́жає (future perfective singular third-person)
оду́жаєм (first-person future perfective plural)
оду́жаємо (first-person future perfective plural)
оду́жаєте (future perfective plural second-person)
оду́жають (future perfective plural third-person)
оду́жаймо (first-person imperative plural)
оду́жай (imperative second-person singular)
оду́жайте (imperative plural second-person)
оду́жав (masculine past singular)
оду́жали (masculine past plural)
оду́жала (feminine past singular)
оду́жали (feminine past plural)
оду́жало (neuter past singular)
оду́жали (neuter past plural)

Uk-одужати.ogg

From о- (o-) + ду́жий (dúžyj) + -ати (-aty).

(intransitive) to recover, to get better, to recuperate, to convalesce (regain health after illness)


видужати

ви́дужати • (výdužaty) pf (imperfective виду́жувати)

ви́дужати (canonical)
výdužaty (romanization)
виду́жувати (imperfective)
ви́дужати (infinitive perfective)
ви́дужать (infinitive perfective)
ви́дужавши (adverbial past perfective)
ви́дужаю (first-person future perfective singular)
ви́дужаєш (future perfective second-person singular)
ви́дужає (future perfective singular third-person)
ви́дужаєм (first-person future perfective plural)
ви́дужаємо (first-person future perfective plural)
ви́дужаєте (future perfective plural second-person)
ви́дужають (future perfective plural third-person)
ви́дужаймо (first-person imperative plural)
ви́дужай (imperative second-person singular)
ви́дужайте (imperative plural second-person)
ви́дужав (masculine past singular)
ви́дужали (masculine past plural)
ви́дужала (feminine past singular)
ви́дужали (feminine past plural)
ви́дужало (neuter past singular)
ви́дужали (neuter past plural)

Uk-видужати.ogg

From ви́- (vý-) + ду́жий (dúžyj) + -ати (-aty).

af

(intransitive) to recover, to get better, to recuperate, to convalesce (regain health after illness or injury)


освіжити

uk-verb

освіжи́ти • (osvižýty) pf (imperfective освіжа́ти or осві́жувати)

освіжи́ти (canonical)
osvižýty (romanization)
освіжа́ти (imperfective)
осві́жувати (imperfective)
освіжи́ти (infinitive perfective)
освіжи́ть (infinitive perfective)
осві́жений (passive past perfective)
impersonal: осві́жено (passive past perfective)
освіжи́вши (adverbial past perfective)
освіжу́ (first-person future perfective singular)
освіжи́ш (future perfective second-person singular)
освіжи́ть (future perfective singular third-person)
освіжи́м (first-person future perfective plural)
освіжимо́ (first-person future perfective plural)
освіжите́ (future perfective plural second-person)
освіжа́ть (future perfective plural third-person)
освіжі́м (first-person imperative plural)
освіжі́мо (first-person imperative plural)
освіжи́ (imperative second-person singular)
освіжі́ть (imperative plural second-person)
освіжи́в (masculine past singular)
освіжи́ли (masculine past plural)
освіжи́ла (feminine past singular)
освіжи́ли (feminine past plural)
освіжи́ло (neuter past singular)
освіжи́ли (neuter past plural)

[ɔsʲʋʲiˈʒɪte]

Uk-освіжити.ogg

From о- (o-) + сві́жий (svížyj) + -и́ти (-ýty). Compare Russian освежи́ть (osvežítʹ), Belarusian асвяжы́ць (asvjažýcʹ).


видужувати

uk-verb

виду́жувати • (vydúžuvaty) impf (perfective ви́дужати)

виду́жувати (canonical)
vydúžuvaty (romanization)
ви́дужати (perfective)
виду́жувати (imperfective infinitive)
виду́жувать (imperfective infinitive)
виду́жуючи (adverbial imperfective present)
виду́жувавши (adverbial imperfective past)
виду́жую (first-person imperfective present singular)
бу́ду виду́жувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду виду́жувать (first-person future imperfective singular)
виду́жуватиму (first-person future imperfective singular)
виду́жуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш виду́жувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш виду́жувать (future imperfective second-person singular)
виду́жуватимеш (future imperfective second-person singular)
виду́жує (imperfective present singular third-person)
бу́де виду́жувати (future imperfective singular third-person)
бу́де виду́жувать (future imperfective singular third-person)
виду́жуватиме (future imperfective singular third-person)
виду́жуєм (first-person imperfective plural present)
виду́жуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо виду́жувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо виду́жувать (first-person future imperfective plural)
виду́жуватимемо (first-person future imperfective plural)
виду́жуватимем (first-person future imperfective plural)
виду́жуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете виду́жувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете виду́жувать (future imperfective plural second-person)
виду́жуватимете (future imperfective plural second-person)
виду́жують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть виду́жувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть виду́жувать (future imperfective plural third-person)
виду́жуватимуть (future imperfective plural third-person)
виду́жуймо (first-person imperative plural)
виду́жуй (imperative second-person singular)
виду́жуйте (imperative plural second-person)
виду́жував (masculine past singular)
виду́жували (masculine past plural)
виду́жувала (feminine past singular)
виду́жували (feminine past plural)
виду́жувало (neuter past singular)
виду́жували (neuter past plural)

Uk-видужувати.ogg

From ви́дужати (výdužaty) + -увати (-uvaty).


одужувати

оду́жувати • (odúžuvaty) impf (perfective оду́жати)

оду́жувати (canonical)
odúžuvaty (romanization)
оду́жати (perfective)
оду́жувати (imperfective infinitive)
оду́жувать (imperfective infinitive)
оду́жуючи (adverbial imperfective present)
оду́жувавши (adverbial imperfective past)
оду́жую (first-person imperfective present singular)
бу́ду оду́жувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду оду́жувать (first-person future imperfective singular)
оду́жуватиму (first-person future imperfective singular)
оду́жуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш оду́жувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш оду́жувать (future imperfective second-person singular)
оду́жуватимеш (future imperfective second-person singular)
оду́жує (imperfective present singular third-person)
бу́де оду́жувати (future imperfective singular third-person)
бу́де оду́жувать (future imperfective singular third-person)
оду́жуватиме (future imperfective singular third-person)
оду́жуєм (first-person imperfective plural present)
оду́жуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо оду́жувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо оду́жувать (first-person future imperfective plural)
оду́жуватимемо (first-person future imperfective plural)
оду́жуватимем (first-person future imperfective plural)
оду́жуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете оду́жувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете оду́жувать (future imperfective plural second-person)
оду́жуватимете (future imperfective plural second-person)
оду́жують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть оду́жувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть оду́жувать (future imperfective plural third-person)
оду́жуватимуть (future imperfective plural third-person)
оду́жуймо (first-person imperative plural)
оду́жуй (imperative second-person singular)
оду́жуйте (imperative plural second-person)
оду́жував (masculine past singular)
оду́жували (masculine past plural)
оду́жувала (feminine past singular)
оду́жували (feminine past plural)
оду́жувало (neuter past singular)
оду́жували (neuter past plural)

Uk-одужувати.ogg

From оду́жати (odúžaty) + -увати (-uvaty).


освіжати

освіжа́ти • (osvižáty) impf (perfective освіжи́ти)

освіжа́ти (canonical)
osvižáty (romanization)
освіжи́ти (perfective)
освіжа́ти (imperfective infinitive)
освіжа́ть (imperfective infinitive)
освіжа́ючи (adverbial imperfective present)
освіжа́вши (adverbial imperfective past)
освіжа́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду освіжа́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду освіжа́ть (first-person future imperfective singular)
освіжа́тиму (first-person future imperfective singular)
освіжа́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш освіжа́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш освіжа́ть (future imperfective second-person singular)
освіжа́тимеш (future imperfective second-person singular)
освіжа́є (imperfective present singular third-person)
бу́де освіжа́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де освіжа́ть (future imperfective singular third-person)
освіжа́тиме (future imperfective singular third-person)
освіжа́єм (first-person imperfective plural present)
освіжа́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо освіжа́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо освіжа́ть (first-person future imperfective plural)
освіжа́тимемо (first-person future imperfective plural)
освіжа́тимем (first-person future imperfective plural)
освіжа́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете освіжа́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете освіжа́ть (future imperfective plural second-person)
освіжа́тимете (future imperfective plural second-person)
освіжа́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть освіжа́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть освіжа́ть (future imperfective plural third-person)
освіжа́тимуть (future imperfective plural third-person)
освіжа́ймо (first-person imperative plural)
освіжа́й (imperative second-person singular)
освіжа́йте (imperative plural second-person)
освіжа́в (masculine past singular)
освіжа́ли (masculine past plural)
освіжа́ла (feminine past singular)
освіжа́ли (feminine past plural)
освіжа́ло (neuter past singular)
освіжа́ли (neuter past plural)

Uk-освіжати.ogg

From освіжи́ти (osvižýty) + -а́ти (-áty). Compare Russian освежа́ть (osvežátʹ), Belarusian асвяжа́ць (asvjažácʹ).

af

освіжи́ти (osvižýty) + -а́ти (-áty)


експериментувати

uk-verb

експериментува́ти

експериментува́ти • (eksperymentuváty) impf

експериментува́ти (canonical)
eksperymentuváty (romanization)
експериментува́ти (imperfective infinitive)
експериментува́ть (imperfective infinitive)
експерименту́ючи (adverbial imperfective present)
експериментува́вши (adverbial imperfective past)
експерименту́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду експериментува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду експериментува́ть (first-person future imperfective singular)
експериментува́тиму (first-person future imperfective singular)
експерименту́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш експериментува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш експериментува́ть (future imperfective second-person singular)
експериментува́тимеш (future imperfective second-person singular)
експерименту́є (imperfective present singular third-person)
бу́де експериментува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де експериментува́ть (future imperfective singular third-person)
експериментува́тиме (future imperfective singular third-person)
експерименту́єм (first-person imperfective plural present)
експерименту́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо експериментува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо експериментува́ть (first-person future imperfective plural)
експериментува́тимемо (first-person future imperfective plural)
експериментува́тимем (first-person future imperfective plural)
експерименту́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете експериментува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете експериментува́ть (future imperfective plural second-person)
експериментува́тимете (future imperfective plural second-person)
експерименту́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть експериментува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть експериментува́ть (future imperfective plural third-person)
експериментува́тимуть (future imperfective plural third-person)
експерименту́ймо (first-person imperative plural)
експерименту́й (imperative second-person singular)
експерименту́йте (imperative plural second-person)
експериментува́в (masculine past singular)
експериментува́ли (masculine past plural)
експериментува́ла (feminine past singular)
експериментува́ли (feminine past plural)
експериментува́ло (neuter past singular)
експериментува́ли (neuter past plural)

uk-conj

експериментува́ти<2a.impf.intr>

LL-Q8798 (ukr)-Tohaomg-експериментувати.wav

From експериме́нт (eksperymént) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian эксперименти́ровать (eksperimentírovatʹ), Belarusian эксперыментава́ць (ekspjerymjentavácʹ), Polish eksperymentować, Czech experimentovat.

af

експериме́нт

cog

эксперименти́ровать

эксперыментава́ць


вилікувати

uk-verb

виліко́вувати

ви́лікувати • (výlikuvaty) pf (imperfective виліко́вувати)

ви́лікувати (canonical)
výlikuvaty (romanization)
виліко́вувати (imperfective)
ви́лікувати (infinitive perfective)
ви́лікувать (infinitive perfective)
ви́лікуваний (passive past perfective)
impersonal: ви́лікувано (passive past perfective)
ви́лікувавши (adverbial past perfective)
ви́лікую (first-person future perfective singular)
ви́лікуєш (future perfective second-person singular)
ви́лікує (future perfective singular third-person)
ви́лікуєм (first-person future perfective plural)
ви́лікуємо (first-person future perfective plural)
ви́лікуєте (future perfective plural second-person)
ви́лікують (future perfective plural third-person)
ви́лікуймо (first-person imperative plural)
ви́лікуй (imperative second-person singular)
ви́лікуйте (imperative plural second-person)
ви́лікував (masculine past singular)
ви́лікували (masculine past plural)
ви́лікувала (feminine past singular)
ви́лікували (feminine past plural)
ви́лікувало (neuter past singular)
ви́лікували (neuter past plural)

[ˈʋɪlʲikʊʋɐte]

Uk-вилікувати.ogg

From ви́- (vý-) + лікува́ти (likuváty). Compare Russian вы́лечить (výlečitʹ), Belarusian вы́лечыць (výlječycʹ), Polish wyleczyć.

to cure, to heal (make better from a disease, wound, etc.; restore to health)

(figurative) to cure (cause to be rid of)


зцілити

зціли́ти • (zcilýty) pf (imperfective зці́лювати or зціля́ти)

зціли́ти (canonical)
zcilýty (romanization)
зці́лювати (imperfective)
зціля́ти (imperfective)
зціли́ти (infinitive perfective)
зціли́ть (infinitive perfective)
зці́лений (passive past perfective)
impersonal: зці́лено (passive past perfective)
зціли́вши (adverbial past perfective)
зцілю́ (first-person future perfective singular)
зці́лиш (future perfective second-person singular)
зці́лить (future perfective singular third-person)
зці́лим (first-person future perfective plural)
зці́лимо (first-person future perfective plural)
зці́лите (future perfective plural second-person)
зці́лять (future perfective plural third-person)
зцілі́м (first-person imperative plural)
зцілі́мо (first-person imperative plural)
зціли́ (imperative second-person singular)
зцілі́ть (imperative plural second-person)
зціли́в (masculine past singular)
зціли́ли (masculine past plural)
зціли́ла (feminine past singular)
зціли́ли (feminine past plural)
зціли́ло (neuter past singular)
зціли́ли (neuter past plural)

From з- (z-) + ціли́ти (cilýty), from ці́лий (cílyj) + -и́ти (-ýty). Compare Russian исцели́ть (iscelítʹ).


лікувати

лікува́ти (canonical)
likuváty (romanization)
лікува́ти (imperfective infinitive)
лікува́ть (imperfective infinitive)
ліко́ваний (imperfective passive past)
impersonal: ліко́вано (imperfective passive past)
ліку́ючи (adverbial imperfective present)
лікува́вши (adverbial imperfective past)
ліку́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду лікува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду лікува́ть (first-person future imperfective singular)
лікува́тиму (first-person future imperfective singular)
ліку́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш лікува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш лікува́ть (future imperfective second-person singular)
лікува́тимеш (future imperfective second-person singular)
ліку́є (imperfective present singular third-person)
бу́де лікува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де лікува́ть (future imperfective singular third-person)
лікува́тиме (future imperfective singular third-person)
ліку́єм (first-person imperfective plural present)
ліку́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо лікува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо лікува́ть (first-person future imperfective plural)
лікува́тимемо (first-person future imperfective plural)
лікува́тимем (first-person future imperfective plural)
ліку́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете лікува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете лікува́ть (future imperfective plural second-person)
лікува́тимете (future imperfective plural second-person)
ліку́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть лікува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть лікува́ть (future imperfective plural third-person)
лікува́тимуть (future imperfective plural third-person)
ліку́ймо (first-person imperative plural)
ліку́й (imperative second-person singular)
ліку́йте (imperative plural second-person)
лікува́в (masculine past singular)
лікува́ли (masculine past plural)
лікува́ла (feminine past singular)
лікува́ли (feminine past plural)
лікува́ло (neuter past singular)
лікува́ли (neuter past plural)

Uk-лікувати.ogg


зцілювати

зці́лювати • (zcíljuvaty) impf (perfective зціли́ти)

зці́лювати (canonical)
zcíljuvaty (romanization)
зціли́ти (perfective)
зці́лювати (imperfective infinitive)
зці́лювать (imperfective infinitive)
зці́люваний (imperfective passive past)
impersonal: зці́лювано (imperfective passive past)
зці́люючи (adverbial imperfective present)
зці́лювавши (adverbial imperfective past)
зці́люю (first-person imperfective present singular)
бу́ду зці́лювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду зці́лювать (first-person future imperfective singular)
зці́люватиму (first-person future imperfective singular)
зці́люєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зці́лювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш зці́лювать (future imperfective second-person singular)
зці́люватимеш (future imperfective second-person singular)
зці́лює (imperfective present singular third-person)
бу́де зці́лювати (future imperfective singular third-person)
бу́де зці́лювать (future imperfective singular third-person)
зці́люватиме (future imperfective singular third-person)
зці́люєм (first-person imperfective plural present)
зці́люємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зці́лювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо зці́лювать (first-person future imperfective plural)
зці́люватимемо (first-person future imperfective plural)
зці́люватимем (first-person future imperfective plural)
зці́люєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зці́лювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете зці́лювать (future imperfective plural second-person)
зці́люватимете (future imperfective plural second-person)
зці́люють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зці́лювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зці́лювать (future imperfective plural third-person)
зці́люватимуть (future imperfective plural third-person)
зці́люймо (first-person imperative plural)
зці́люй (imperative second-person singular)
зці́люйте (imperative plural second-person)
зці́лював (masculine past singular)
зці́лювали (masculine past plural)
зці́лювала (feminine past singular)
зці́лювали (feminine past plural)
зці́лювало (neuter past singular)
зці́лювали (neuter past plural)

From зціли́ти (zcilýty) + -ювати (-juvaty).


виліковувати

виліко́вувати

виліко́вувати • (vylikóvuvaty) impf (perfective ви́лікувати)

виліко́вувати (canonical)
vylikóvuvaty (romanization)
ви́лікувати (perfective)
виліко́вувати (imperfective infinitive)
виліко́вувать (imperfective infinitive)
виліко́вуючи (adverbial imperfective present)
виліко́вувавши (adverbial imperfective past)
виліко́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду виліко́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду виліко́вувать (first-person future imperfective singular)
виліко́вуватиму (first-person future imperfective singular)
виліко́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш виліко́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш виліко́вувать (future imperfective second-person singular)
виліко́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
виліко́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де виліко́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де виліко́вувать (future imperfective singular third-person)
виліко́вуватиме (future imperfective singular third-person)
виліко́вуєм (first-person imperfective plural present)
виліко́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо виліко́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо виліко́вувать (first-person future imperfective plural)
виліко́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
виліко́вуватимем (first-person future imperfective plural)
виліко́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете виліко́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете виліко́вувать (future imperfective plural second-person)
виліко́вуватимете (future imperfective plural second-person)
виліко́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть виліко́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть виліко́вувать (future imperfective plural third-person)
виліко́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
виліко́вуймо (first-person imperative plural)
виліко́вуй (imperative second-person singular)
виліко́вуйте (imperative plural second-person)
виліко́вував (masculine past singular)
виліко́вували (masculine past plural)
виліко́вувала (feminine past singular)
виліко́вували (feminine past plural)
виліко́вувало (neuter past singular)
виліко́вували (neuter past plural)

From ви́лікувати (výlikuvaty) + -увати (-uvaty). Compare Russian выле́чивать (vyléčivatʹ), Belarusian выле́чваць (vyljéčvacʹ).


зціляти

uk-verb

зціля́ти • (zciljáty) impf (perfective зціли́ти)

зціля́ти (canonical)
zciljáty (romanization)
зціли́ти (perfective)
зціля́ти (imperfective infinitive)
зціля́ть (imperfective infinitive)
зціля́ючи (adverbial imperfective present)
зціля́вши (adverbial imperfective past)
зціля́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду зціля́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду зціля́ть (first-person future imperfective singular)
зціля́тиму (first-person future imperfective singular)
зціля́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зціля́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш зціля́ть (future imperfective second-person singular)
зціля́тимеш (future imperfective second-person singular)
зціля́є (imperfective present singular third-person)
бу́де зціля́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де зціля́ть (future imperfective singular third-person)
зціля́тиме (future imperfective singular third-person)
зціля́єм (first-person imperfective plural present)
зціля́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зціля́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо зціля́ть (first-person future imperfective plural)
зціля́тимемо (first-person future imperfective plural)
зціля́тимем (first-person future imperfective plural)
зціля́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зціля́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете зціля́ть (future imperfective plural second-person)
зціля́тимете (future imperfective plural second-person)
зціля́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зціля́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зціля́ть (future imperfective plural third-person)
зціля́тимуть (future imperfective plural third-person)
зціля́ймо (first-person imperative plural)
зціля́й (imperative second-person singular)
зціля́йте (imperative plural second-person)
зціля́в (masculine past singular)
зціля́ли (masculine past plural)
зціля́ла (feminine past singular)
зціля́ли (feminine past plural)
зціля́ло (neuter past singular)
зціля́ли (neuter past plural)

From зціли́ти (zcilýty) + -я́ти (-játy). Compare Russian исцеля́ть (isceljátʹ).


переслідувати

переслі́дувати

переслі́дувати (canonical)
pereslíduvaty (romanization)
переслі́дувати (imperfective infinitive)
переслі́дувать (imperfective infinitive)
переслі́дуючи (adverbial imperfective present)
переслі́дувавши (adverbial imperfective past)
переслі́дую (first-person imperfective present singular)
бу́ду переслі́дувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду переслі́дувать (first-person future imperfective singular)
переслі́дуватиму (first-person future imperfective singular)
переслі́дуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш переслі́дувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш переслі́дувать (future imperfective second-person singular)
переслі́дуватимеш (future imperfective second-person singular)
переслі́дує (imperfective present singular third-person)
бу́де переслі́дувати (future imperfective singular third-person)
бу́де переслі́дувать (future imperfective singular third-person)
переслі́дуватиме (future imperfective singular third-person)
переслі́дуєм (first-person imperfective plural present)
переслі́дуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо переслі́дувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо переслі́дувать (first-person future imperfective plural)
переслі́дуватимемо (first-person future imperfective plural)
переслі́дуватимем (first-person future imperfective plural)
переслі́дуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете переслі́дувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете переслі́дувать (future imperfective plural second-person)
переслі́дуватимете (future imperfective plural second-person)
переслі́дують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть переслі́дувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть переслі́дувать (future imperfective plural third-person)
переслі́дуватимуть (future imperfective plural third-person)
переслі́дуймо (first-person imperative plural)
переслі́дуй (imperative second-person singular)
переслі́дуйте (imperative plural second-person)
переслі́дував (masculine past singular)
переслі́дували (masculine past plural)
переслі́дувала (feminine past singular)
переслі́дували (feminine past plural)
переслі́дувало (neuter past singular)
переслі́дували (neuter past plural)

Uk-переслідувати.ogg

From пере- (pere-) + слі́дувати (slíduvaty). Compare Russian пресле́довать (preslédovatʹ), Belarusian прасле́даваць (prasljédavacʹ), Polish prześladować.

cog

пресле́довать

прасле́даваць


окупувати

uk-verb

окупо́вувати

окупува́ти • (okupuváty) impf or pf (imperfective окупо́вувати)

окупува́ти (canonical)
okupuváty (romanization)
окупо́вувати (imperfective)
окупува́ти (infinitive)
окупува́ть (infinitive)
окупо́ваний (passive past)
impersonal: окупо́вано (passive past)
окупу́ючи (adverbial present)
окупува́вши (adverbial past)
окупу́ю (first-person future singular)
бу́ду окупува́ти (first-person singular)
бу́ду окупува́ть (first-person singular)
окупува́тиму (first-person singular)
окупу́єш (future second-person singular)
бу́деш окупува́ти (second-person singular)
бу́деш окупува́ть (second-person singular)
окупува́тимеш (second-person singular)
окупу́є (future singular third-person)
бу́де окупува́ти (singular third-person)
бу́де окупува́ть (singular third-person)
окупува́тиме (singular third-person)
окупу́єм (first-person future plural)
окупу́ємо (first-person future plural)
бу́демо окупува́ти (first-person plural)
бу́демо окупува́ть (first-person plural)
окупува́тимемо (first-person plural)
окупува́тимем (first-person plural)
окупу́єте (future plural second-person)
бу́дете окупува́ти (plural second-person)
бу́дете окупува́ть (plural second-person)
окупува́тимете (plural second-person)
окупу́ють (future plural third-person)
бу́дуть окупува́ти (plural third-person)
бу́дуть окупува́ть (plural third-person)
окупува́тимуть (plural third-person)
окупу́ймо (first-person imperative plural)
окупу́й (imperative second-person singular)
окупу́йте (imperative plural second-person)
окупува́в (masculine past singular)
окупува́ли (masculine past plural)
окупува́ла (feminine past singular)
окупува́ли (feminine past plural)
окупува́ло (neuter past singular)
окупува́ли (neuter past plural)

Uk-окупувати.ogg

From Latin occupō + -увати (-uvaty). Compare Russian оккупи́ровать (okkupírovatʹ), Belarusian акупава́ць (akupavácʹ), Polish okupować.

cog

оккупи́ровать

(military) to occupy (have, or to have taken, possession or control of: territory)

(figurative, colloquial) to occupy (take or use: space)


рекламувати

uk-verb

рекламува́ти

рекламува́ти (canonical)
reklamuváty (romanization)
рекламува́ти (infinitive)
рекламува́ть (infinitive)
рекламо́ваний (passive past)
impersonal: рекламо́вано (passive past)
рекламу́ючи (adverbial present)
рекламува́вши (adverbial past)
рекламу́ю (first-person future singular)
бу́ду рекламува́ти (first-person singular)
бу́ду рекламува́ть (first-person singular)
рекламува́тиму (first-person singular)
рекламу́єш (future second-person singular)
бу́деш рекламува́ти (second-person singular)
бу́деш рекламува́ть (second-person singular)
рекламува́тимеш (second-person singular)
рекламу́є (future singular third-person)
бу́де рекламува́ти (singular third-person)
бу́де рекламува́ть (singular third-person)
рекламува́тиме (singular third-person)
рекламу́єм (first-person future plural)
рекламу́ємо (first-person future plural)
бу́демо рекламува́ти (first-person plural)
бу́демо рекламува́ть (first-person plural)
рекламува́тимемо (first-person plural)
рекламува́тимем (first-person plural)
рекламу́єте (future plural second-person)
бу́дете рекламува́ти (plural second-person)
бу́дете рекламува́ть (plural second-person)
рекламува́тимете (plural second-person)
рекламу́ють (future plural third-person)
бу́дуть рекламува́ти (plural third-person)
бу́дуть рекламува́ть (plural third-person)
рекламува́тимуть (plural third-person)
рекламу́ймо (first-person imperative plural)
рекламу́й (imperative second-person singular)
рекламу́йте (imperative plural second-person)
рекламува́в (masculine past singular)
рекламува́ли (masculine past plural)
рекламува́ла (feminine past singular)
рекламува́ли (feminine past plural)
рекламува́ло (neuter past singular)
рекламува́ли (neuter past plural)

Uk-рекламувати.ogg

From рекла́ма (rekláma) + -увати (-uvaty). Compare Russian реклами́ровать (reklamírovatʹ), Belarusian рэкламава́ць (reklamavácʹ), Polish reklamować.

cog

реклами́ровать

рэкламава́ць


бойкотувати

uk-verb

бойкотува́ти

бойкотува́ти (canonical)
bojkotuváty (romanization)
бойкотува́ти (infinitive)
бойкотува́ть (infinitive)
бойкото́ваний (passive past)
impersonal: бойкото́вано (passive past)
бойкоту́ючи (adverbial present)
бойкотува́вши (adverbial past)
бойкоту́ю (first-person future singular)
бу́ду бойкотува́ти (first-person singular)
бу́ду бойкотува́ть (first-person singular)
бойкотува́тиму (first-person singular)
бойкоту́єш (future second-person singular)
бу́деш бойкотува́ти (second-person singular)
бу́деш бойкотува́ть (second-person singular)
бойкотува́тимеш (second-person singular)
бойкоту́є (future singular third-person)
бу́де бойкотува́ти (singular third-person)
бу́де бойкотува́ть (singular third-person)
бойкотува́тиме (singular third-person)
бойкоту́єм (first-person future plural)
бойкоту́ємо (first-person future plural)
бу́демо бойкотува́ти (first-person plural)
бу́демо бойкотува́ть (first-person plural)
бойкотува́тимемо (first-person plural)
бойкотува́тимем (first-person plural)
бойкоту́єте (future plural second-person)
бу́дете бойкотува́ти (plural second-person)
бу́дете бойкотува́ть (plural second-person)
бойкотува́тимете (plural second-person)
бойкоту́ють (future plural third-person)
бу́дуть бойкотува́ти (plural third-person)
бу́дуть бойкотува́ть (plural third-person)
бойкотува́тимуть (plural third-person)
бойкоту́ймо (first-person imperative plural)
бойкоту́й (imperative second-person singular)
бойкоту́йте (imperative plural second-person)
бойкотува́в (masculine past singular)
бойкотува́ли (masculine past plural)
бойкотува́ла (feminine past singular)
бойкотува́ли (feminine past plural)
бойкотува́ло (neuter past singular)
бойкотува́ли (neuter past plural)

From бойко́т (bojkót) + -увати (-uvaty). Compare Russian бойкоти́ровать (bojkotírovatʹ), Belarusian байкатава́ць (bajkatavácʹ), Polish bojkotować.

cog

бойкоти́ровать

байкатава́ць


збрехати

uk-verb

збреха́ти • (zbrexáty) pf (imperfective бреха́ти)

збреха́ти (canonical)
zbrexáty (romanization)
бреха́ти (imperfective)
збреха́ти (infinitive perfective)
збреха́ть (infinitive perfective)
збреха́вши (adverbial past perfective)
збрешу́ (first-person future perfective singular)
збре́шеш (future perfective second-person singular)
збре́ше (future perfective singular third-person)
збре́шем (first-person future perfective plural)
збре́шемо (first-person future perfective plural)
збре́шете (future perfective plural second-person)
збре́шуть (future perfective plural third-person)
збреші́м (first-person imperative plural)
збреші́мо (first-person imperative plural)
збреши́ (imperative second-person singular)
збреші́ть (imperative plural second-person)
збреха́в (masculine past singular)
збреха́ли (masculine past plural)
збреха́ла (feminine past singular)
збреха́ли (feminine past plural)
збреха́ло (neuter past singular)
збреха́ли (neuter past plural)

Uk-збрехати.ogg

(intransitive, colloquial) to lie (give false information intentionally in order to deceive)


заблокувати

заблокува́ти

заблоко́вувати

заблокува́ти • (zablokuváty) pf (imperfective заблоко́вувати)

заблокува́ти (canonical)
zablokuváty (romanization)
заблоко́вувати (imperfective)
заблокува́ти (infinitive perfective)
заблокува́ть (infinitive perfective)
заблоко́ваний (passive past perfective)
impersonal: заблоко́вано (passive past perfective)
заблокува́вши (adverbial past perfective)
заблоку́ю (first-person future perfective singular)
заблоку́єш (future perfective second-person singular)
заблоку́є (future perfective singular third-person)
заблоку́єм (first-person future perfective plural)
заблоку́ємо (first-person future perfective plural)
заблоку́єте (future perfective plural second-person)
заблоку́ють (future perfective plural third-person)
заблоку́ймо (first-person imperative plural)
заблоку́й (imperative second-person singular)
заблоку́йте (imperative plural second-person)
заблокува́в (masculine past singular)
заблокува́ли (masculine past plural)
заблокува́ла (feminine past singular)
заблокува́ли (feminine past plural)
заблокува́ло (neuter past singular)
заблокува́ли (neuter past plural)

Uk-заблокувати.ogg

From за- (za-) + блокува́ти (blokuváty). Compare Polish zablokować.


видь

head

видь • (vydʹ)

ви́діти видіти#Ukrainian

second-person singular imperative imperfective of ви́діти (výdity)


заблоковувати

uk-verb

заблоко́вувати

заблокува́ти

заблоко́вувати • (zablokóvuvaty) impf (perfective заблокува́ти)

заблоко́вувати (canonical)
zablokóvuvaty (romanization)
заблокува́ти (perfective)
заблоко́вувати (imperfective infinitive)
заблоко́вувать (imperfective infinitive)
заблоко́вуваний (imperfective passive past)
impersonal: заблоко́вувано (imperfective passive past)
заблоко́вуючи (adverbial imperfective present)
заблоко́вувавши (adverbial imperfective past)
заблоко́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду заблоко́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду заблоко́вувать (first-person future imperfective singular)
заблоко́вуватиму (first-person future imperfective singular)
заблоко́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш заблоко́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш заблоко́вувать (future imperfective second-person singular)
заблоко́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
заблоко́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де заблоко́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де заблоко́вувать (future imperfective singular third-person)
заблоко́вуватиме (future imperfective singular third-person)
заблоко́вуєм (first-person imperfective plural present)
заблоко́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо заблоко́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо заблоко́вувать (first-person future imperfective plural)
заблоко́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
заблоко́вуватимем (first-person future imperfective plural)
заблоко́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете заблоко́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете заблоко́вувать (future imperfective plural second-person)
заблоко́вуватимете (future imperfective plural second-person)
заблоко́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть заблоко́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть заблоко́вувать (future imperfective plural third-person)
заблоко́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
заблоко́вуймо (first-person imperative plural)
заблоко́вуй (imperative second-person singular)
заблоко́вуйте (imperative plural second-person)
заблоко́вував (masculine past singular)
заблоко́вували (masculine past plural)
заблоко́вувала (feminine past singular)
заблоко́вували (feminine past plural)
заблоко́вувало (neuter past singular)
заблоко́вували (neuter past plural)

[zɐbɫɔˈkɔwʊʋɐte]

From the заблоко́в- (zablokóv-) stem of заблокува́ти (zablokuváty) + -увати (-uvaty). Compare Polish zablokowywać.

af

заблокува́ти


передувати

передува́ти (canonical)
pereduváty (romanization)
передува́ти (imperfective infinitive)
передува́ть (imperfective infinitive)
переду́ючи (adverbial imperfective present)
передува́вши (adverbial imperfective past)
переду́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду передува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду передува́ть (first-person future imperfective singular)
передува́тиму (first-person future imperfective singular)
переду́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш передува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш передува́ть (future imperfective second-person singular)
передува́тимеш (future imperfective second-person singular)
переду́є (imperfective present singular third-person)
бу́де передува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де передува́ть (future imperfective singular third-person)
передува́тиме (future imperfective singular third-person)
переду́єм (first-person imperfective plural present)
переду́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо передува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо передува́ть (first-person future imperfective plural)
передува́тимемо (first-person future imperfective plural)
передува́тимем (first-person future imperfective plural)
переду́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете передува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете передува́ть (future imperfective plural second-person)
передува́тимете (future imperfective plural second-person)
переду́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть передува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть передува́ть (future imperfective plural third-person)
передува́тимуть (future imperfective plural third-person)
переду́ймо (first-person imperative plural)
переду́й (imperative second-person singular)
переду́йте (imperative plural second-person)
передува́в (masculine past singular)
передува́ли (masculine past plural)
передува́ла (feminine past singular)
передува́ли (feminine past plural)
передува́ло (neuter past singular)
передува́ли (neuter past plural)

Uk-передувати.ogg

(intransitive, + dative) to precede, to forego, to forerun, to antecede, to antedate, to predate


передувати

uk-verb

передува́ти • (pereduváty) impf (perfective переду́ти)

передува́ти (canonical)
pereduváty (romanization)
переду́ти (perfective)
передува́ти (imperfective infinitive)
передува́ть (imperfective infinitive)
передува́ючи (adverbial imperfective present)
передува́вши (adverbial imperfective past)
передува́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду передува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду передува́ть (first-person future imperfective singular)
передува́тиму (first-person future imperfective singular)
передува́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш передува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш передува́ть (future imperfective second-person singular)
передува́тимеш (future imperfective second-person singular)
передува́є (imperfective present singular third-person)
бу́де передува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де передува́ть (future imperfective singular third-person)
передува́тиме (future imperfective singular third-person)
передува́єм (first-person imperfective plural present)
передува́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо передува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо передува́ть (first-person future imperfective plural)
передува́тимемо (first-person future imperfective plural)
передува́тимем (first-person future imperfective plural)
передува́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете передува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете передува́ть (future imperfective plural second-person)
передува́тимете (future imperfective plural second-person)
передува́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть передува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть передува́ть (future imperfective plural third-person)
передува́тимуть (future imperfective plural third-person)
передува́ймо (first-person imperative plural)
передува́й (imperative second-person singular)
передува́йте (imperative plural second-person)
передува́в (masculine past singular)
передува́ли (masculine past plural)
передува́ла (feminine past singular)
передува́ли (feminine past plural)
передува́ло (neuter past singular)
передува́ли (neuter past plural)

From переду́ти (peredúty) + -ва́ти (-váty).

Uk-передувати.ogg

(transitive) to blow (propel by an air current)


декомунізувати

декомунізува́ти

декомунізува́ти • (dekomunizuváty) impf or pf

декомунізува́ти (canonical)
dekomunizuváty (romanization)
декомунізува́ти (infinitive)
декомунізува́ть (infinitive)
декомунізо́ваний (passive past)
impersonal: декомунізо́вано (passive past)
декомунізу́ючи (adverbial present)
декомунізува́вши (adverbial past)
декомунізу́ю (first-person future singular)
бу́ду декомунізува́ти (first-person singular)
бу́ду декомунізува́ть (first-person singular)
декомунізува́тиму (first-person singular)
декомунізу́єш (future second-person singular)
бу́деш декомунізува́ти (second-person singular)
бу́деш декомунізува́ть (second-person singular)
декомунізува́тимеш (second-person singular)
декомунізу́є (future singular third-person)
бу́де декомунізува́ти (singular third-person)
бу́де декомунізува́ть (singular third-person)
декомунізува́тиме (singular third-person)
декомунізу́єм (first-person future plural)
декомунізу́ємо (first-person future plural)
бу́демо декомунізува́ти (first-person plural)
бу́демо декомунізува́ть (first-person plural)
декомунізува́тимемо (first-person plural)
декомунізува́тимем (first-person plural)
декомунізу́єте (future plural second-person)
бу́дете декомунізува́ти (plural second-person)
бу́дете декомунізува́ть (plural second-person)
декомунізува́тимете (plural second-person)
декомунізу́ють (future plural third-person)
бу́дуть декомунізува́ти (plural third-person)
бу́дуть декомунізува́ть (plural third-person)
декомунізува́тимуть (plural third-person)
декомунізу́ймо (first-person imperative plural)
декомунізу́й (imperative second-person singular)
декомунізу́йте (imperative plural second-person)
декомунізува́в (masculine past singular)
декомунізува́ли (masculine past plural)
декомунізува́ла (feminine past singular)
декомунізува́ли (feminine past plural)
декомунізува́ло (neuter past singular)
декомунізува́ли (neuter past plural)

From декомуніз(а́ція) (dekomuniz(ácija)) + -ува́ти (-uváty).

af

декомуніза́ція

декомуніз(а́ція)


закривавити

uk-verb

закрива́вити

закрива́влювати

закрива́вити • (zakryvávyty) pf (imperfective закрива́влювати)

закрива́вити (canonical)
zakryvávyty (romanization)
закрива́влювати (imperfective)
закрива́вити (infinitive perfective)
закрива́вить (infinitive perfective)
закрива́влений (passive past perfective)
impersonal: закрива́влено (passive past perfective)
закрива́вивши (adverbial past perfective)
закрива́влю (first-person future perfective singular)
закрива́виш (future perfective second-person singular)
закрива́вить (future perfective singular third-person)
закрива́вим (first-person future perfective plural)
закрива́вимо (first-person future perfective plural)
закрива́вите (future perfective plural second-person)
закрива́влять (future perfective plural third-person)
закрива́вмо (first-person imperative plural)
закрива́в (imperative second-person singular)
закрива́вте (imperative plural second-person)
закрива́вив (masculine past singular)
закрива́вили (masculine past plural)
закрива́вила (feminine past singular)
закрива́вили (feminine past plural)
закрива́вило (neuter past singular)
закрива́вили (neuter past plural)

From за- (za-) + крива́вити (kryvávyty).

to bloody (draw blood from one's opponent in a fight)


закривавлювати

закрива́влювати

закрива́вити

закрива́влювати • (zakryvávljuvaty) impf (perfective закрива́вити)

закрива́влювати (canonical)
zakryvávljuvaty (romanization)
закрива́вити (perfective)
закрива́влювати (imperfective infinitive)
закрива́влювать (imperfective infinitive)
закрива́влюваний (imperfective passive past)
impersonal: закрива́влювано (imperfective passive past)
закрива́влюючи (adverbial imperfective present)
закрива́влювавши (adverbial imperfective past)
закрива́влюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду закрива́влювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду закрива́влювать (first-person future imperfective singular)
закрива́влюватиму (first-person future imperfective singular)
закрива́влюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш закрива́влювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш закрива́влювать (future imperfective second-person singular)
закрива́влюватимеш (future imperfective second-person singular)
закрива́влює (imperfective present singular third-person)
бу́де закрива́влювати (future imperfective singular third-person)
бу́де закрива́влювать (future imperfective singular third-person)
закрива́влюватиме (future imperfective singular third-person)
закрива́влюєм (first-person imperfective plural present)
закрива́влюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо закрива́влювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо закрива́влювать (first-person future imperfective plural)
закрива́влюватимемо (first-person future imperfective plural)
закрива́влюватимем (first-person future imperfective plural)
закрива́влюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете закрива́влювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете закрива́влювать (future imperfective plural second-person)
закрива́влюватимете (future imperfective plural second-person)
закрива́влюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть закрива́влювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть закрива́влювать (future imperfective plural third-person)
закрива́влюватимуть (future imperfective plural third-person)
закрива́влюймо (first-person imperative plural)
закрива́влюй (imperative second-person singular)
закрива́влюйте (imperative plural second-person)
закрива́влював (masculine past singular)
закрива́влювали (masculine past plural)
закрива́влювала (feminine past singular)
закрива́влювали (feminine past plural)
закрива́влювало (neuter past singular)
закрива́влювали (neuter past plural)

From закрива́вити (zakryvávyty) + -ювати (-juvaty).

af

закрива́вити


збіг

збі́гти збігти#Ukrainian

masculine singular past indicative perfective of збі́гти (zbíhty)


закривавлений

head

закрива́влений

закрива́влений • (zakryvávlenyj)

закрива́влений (canonical)
zakryvávlenyj (romanization)
закрива́влений (masculine nominative)
закрива́влене (neuter nominative)
закрива́влена (feminine nominative)
закрива́влені (nominative plural)
закрива́вленого (genitive masculine neuter)
закрива́вленої (feminine genitive)
закрива́влених (genitive plural)
закрива́вленому (dative masculine neuter)
закрива́вленій (dative feminine)
закрива́вленим (dative plural)
закрива́вленого (accusative animate masculine)
закрива́влене (accusative neuter)
закрива́влену (accusative feminine)
закрива́влених (accusative animate plural)
закрива́влений (accusative inanimate masculine)
закрива́влені (accusative inanimate plural)
закрива́вленим (instrumental masculine neuter)
закрива́вленою (feminine instrumental)
закрива́вленими (instrumental plural)
закрива́вленому (locative masculine neuter)
закрива́вленім (locative masculine neuter)
закрива́вленій (feminine locative)
закрива́влених (locative plural)

uk-adecl

закрива́влений

закрива́вити закривавити#Ukrainian

passive adjectival past participle of закрива́вити pf (zakryvávyty)


придумати

uk-verb

приду́мувати

приду́мати • (prydúmaty) pf (imperfective приду́мувати)

приду́мати (canonical)
prydúmaty (romanization)
приду́мувати (imperfective)
приду́мати (infinitive perfective)
приду́мать (infinitive perfective)
приду́маний (passive past perfective)
impersonal: приду́мано (passive past perfective)
приду́мавши (adverbial past perfective)
приду́маю (first-person future perfective singular)
приду́маєш (future perfective second-person singular)
приду́має (future perfective singular third-person)
приду́маєм (first-person future perfective plural)
приду́маємо (first-person future perfective plural)
приду́маєте (future perfective plural second-person)
приду́мають (future perfective plural third-person)
приду́маймо (first-person imperative plural)
приду́май (imperative second-person singular)
приду́майте (imperative plural second-person)
приду́мав (masculine past singular)
приду́мали (masculine past plural)
приду́мала (feminine past singular)
приду́мали (feminine past plural)
приду́мало (neuter past singular)
приду́мали (neuter past plural)

Uk-придумати.ogg

From при- (pry-) + ду́мати (dúmaty). Compare Russian приду́мать (pridúmatʹ), Belarusian прыду́маць (prydúmacʹ).

(transitive) to think up, to think of, to come up with, to contrive, to devise, to invent


демонізувати

демонізува́ти

демонізо́вувати

демонізува́ти • (demonizuváty) impf or pf (imperfective демонізо́вувати)

демонізува́ти (canonical)
demonizuváty (romanization)
демонізо́вувати (imperfective)
демонізува́ти (infinitive)
демонізува́ть (infinitive)
демонізо́ваний (passive past)
impersonal: демонізо́вано (passive past)
демонізу́ючи (adverbial present)
демонізува́вши (adverbial past)
демонізу́ю (first-person future singular)
бу́ду демонізува́ти (first-person singular)
бу́ду демонізува́ть (first-person singular)
демонізува́тиму (first-person singular)
демонізу́єш (future second-person singular)
бу́деш демонізува́ти (second-person singular)
бу́деш демонізува́ть (second-person singular)
демонізува́тимеш (second-person singular)
демонізу́є (future singular third-person)
бу́де демонізува́ти (singular third-person)
бу́де демонізува́ть (singular third-person)
демонізува́тиме (singular third-person)
демонізу́єм (first-person future plural)
демонізу́ємо (first-person future plural)
бу́демо демонізува́ти (first-person plural)
бу́демо демонізува́ть (first-person plural)
демонізува́тимемо (first-person plural)
демонізува́тимем (first-person plural)
демонізу́єте (future plural second-person)
бу́дете демонізува́ти (plural second-person)
бу́дете демонізува́ть (plural second-person)
демонізува́тимете (plural second-person)
демонізу́ють (future plural third-person)
бу́дуть демонізува́ти (plural third-person)
бу́дуть демонізува́ть (plural third-person)
демонізува́тимуть (plural third-person)
демонізу́ймо (first-person imperative plural)
демонізу́й (imperative second-person singular)
демонізу́йте (imperative plural second-person)
демонізува́в (masculine past singular)
демонізува́ли (masculine past plural)
демонізува́ла (feminine past singular)
демонізува́ли (feminine past plural)
демонізува́ло (neuter past singular)
демонізува́ли (neuter past plural)

From демоніз(а́ція) (demoniz(ácija)) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian демонизи́ровать (demonizírovatʹ), Belarusian дэманізава́ць (demanizavácʹ), Polish demonizować.

af

демоніза́ція

демоніз(а́ція)

cog

демонизи́ровать

дэманізава́ць


придумувати

uk-verb

приду́мувати

приду́мувати • (prydúmuvaty) impf (perfective приду́мати)

приду́мувати (canonical)
prydúmuvaty (romanization)
приду́мати (perfective)
приду́мувати (imperfective infinitive)
приду́мувать (imperfective infinitive)
приду́муючи (adverbial imperfective present)
приду́мувавши (adverbial imperfective past)
приду́мую (first-person imperfective present singular)
бу́ду приду́мувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду приду́мувать (first-person future imperfective singular)
приду́муватиму (first-person future imperfective singular)
приду́муєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш приду́мувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш приду́мувать (future imperfective second-person singular)
приду́муватимеш (future imperfective second-person singular)
приду́мує (imperfective present singular third-person)
бу́де приду́мувати (future imperfective singular third-person)
бу́де приду́мувать (future imperfective singular third-person)
приду́муватиме (future imperfective singular third-person)
приду́муєм (first-person imperfective plural present)
приду́муємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо приду́мувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо приду́мувать (first-person future imperfective plural)
приду́муватимемо (first-person future imperfective plural)
приду́муватимем (first-person future imperfective plural)
приду́муєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете приду́мувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете приду́мувать (future imperfective plural second-person)
приду́муватимете (future imperfective plural second-person)
приду́мують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть приду́мувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть приду́мувать (future imperfective plural third-person)
приду́муватимуть (future imperfective plural third-person)
приду́муймо (first-person imperative plural)
приду́муй (imperative second-person singular)
приду́муйте (imperative plural second-person)
приду́мував (masculine past singular)
приду́мували (masculine past plural)
приду́мувала (feminine past singular)
приду́мували (feminine past plural)
приду́мувало (neuter past singular)
приду́мували (neuter past plural)

Uk-придумувати.ogg

From приду́мати (prydúmaty) + -увати (-uvaty). Compare Russian приду́мывать (pridúmyvatʹ), Belarusian прыду́мваць (prydúmvacʹ).

cog

приду́мывать


будуть

head

бу́дуть • (búdutʹ)

бу́дуть (canonical)
búdutʹ (romanization)

third-person plural future indicative imperfective of бу́ти (búty)


було

було́ • (buló)

neuter singular past indicative imperfective of бути (buty)


люблений

лю́блений • (ljúblenyj)

лю́блений (canonical)
ljúblenyj (romanization)
лю́блений (masculine nominative)
лю́блене (neuter nominative)
лю́блена (feminine nominative)
лю́блені (nominative plural)
лю́бленого (genitive masculine neuter)
лю́бленої (feminine genitive)
лю́блених (genitive plural)
лю́бленому (dative masculine neuter)
лю́бленій (dative feminine)
лю́бленим (dative plural)
лю́бленого (accusative animate masculine)
лю́блене (accusative neuter)
лю́блену (accusative feminine)
лю́блених (accusative animate plural)
лю́блений (accusative inanimate masculine)
лю́блені (accusative inanimate plural)
лю́бленим (instrumental masculine neuter)
лю́бленою (feminine instrumental)
лю́бленими (instrumental plural)
лю́бленому (locative masculine neuter)
лю́бленім (locative masculine neuter)
лю́бленій (feminine locative)
лю́блених (locative plural)

Uk-люблений.ogg

люби́ти любити#Ukrainian

passive adjectival past participle of люби́ти impf (ljubýty)


нокаутувати

uk-verb

нокаутува́ти

нокаутува́ти (canonical)
nokautuváty (romanization)
нокаутува́ти (infinitive)
нокаутува́ть (infinitive)
нокауто́ваний (passive past)
impersonal: нокауто́вано (passive past)
нокауту́ючи (adverbial present)
нокаутува́вши (adverbial past)
нокауту́ю (first-person future singular)
бу́ду нокаутува́ти (first-person singular)
бу́ду нокаутува́ть (first-person singular)
нокаутува́тиму (first-person singular)
нокауту́єш (future second-person singular)
бу́деш нокаутува́ти (second-person singular)
бу́деш нокаутува́ть (second-person singular)
нокаутува́тимеш (second-person singular)
нокауту́є (future singular third-person)
бу́де нокаутува́ти (singular third-person)
бу́де нокаутува́ть (singular third-person)
нокаутува́тиме (singular third-person)
нокауту́єм (first-person future plural)
нокауту́ємо (first-person future plural)
бу́демо нокаутува́ти (first-person plural)
бу́демо нокаутува́ть (first-person plural)
нокаутува́тимемо (first-person plural)
нокаутува́тимем (first-person plural)
нокауту́єте (future plural second-person)
бу́дете нокаутува́ти (plural second-person)
бу́дете нокаутува́ть (plural second-person)
нокаутува́тимете (plural second-person)
нокауту́ють (future plural third-person)
бу́дуть нокаутува́ти (plural third-person)
бу́дуть нокаутува́ть (plural third-person)
нокаутува́тимуть (plural third-person)
нокауту́ймо (first-person imperative plural)
нокауту́й (imperative second-person singular)
нокауту́йте (imperative plural second-person)
нокаутува́в (masculine past singular)
нокаутува́ли (masculine past plural)
нокаутува́ла (feminine past singular)
нокаутува́ли (feminine past plural)
нокаутува́ло (neuter past singular)
нокаутува́ли (neuter past plural)

LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-нокаутувати.wav

From нока́ут (nokáut) + -увати (-uvaty). Compare Russian нокаути́ровать (nokautírovatʹ), Belarusian накаўтава́ць (nakaŭtavácʹ).

cog

нокаути́ровать

накаўтава́ць

(transitive, sports) to knock out (render unconscious)


викликати

uk-verb

виклика́ти • (vyklykáty) impf (perfective ви́кликати)

виклика́ти (canonical)
vyklykáty (romanization)
ви́кликати (perfective)
виклика́ти (imperfective infinitive)
виклика́ть (imperfective infinitive)
виклика́ючи (adverbial imperfective present)
виклика́вши (adverbial imperfective past)
виклика́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду виклика́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду виклика́ть (first-person future imperfective singular)
виклика́тиму (first-person future imperfective singular)
виклика́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш виклика́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш виклика́ть (future imperfective second-person singular)
виклика́тимеш (future imperfective second-person singular)
виклика́є (imperfective present singular third-person)
бу́де виклика́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де виклика́ть (future imperfective singular third-person)
виклика́тиме (future imperfective singular third-person)
виклика́єм (first-person imperfective plural present)
виклика́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо виклика́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо виклика́ть (first-person future imperfective plural)
виклика́тимемо (first-person future imperfective plural)
виклика́тимем (first-person future imperfective plural)
виклика́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете виклика́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете виклика́ть (future imperfective plural second-person)
виклика́тимете (future imperfective plural second-person)
виклика́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть виклика́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть виклика́ть (future imperfective plural third-person)
виклика́тимуть (future imperfective plural third-person)
виклика́ймо (first-person imperative plural)
виклика́й (imperative second-person singular)
виклика́йте (imperative plural second-person)
виклика́в (masculine past singular)
виклика́ли (masculine past plural)
виклика́ла (feminine past singular)
виклика́ли (feminine past plural)
виклика́ло (neuter past singular)
виклика́ли (neuter past plural)

Uk-викликати.ogg

From ви́кликати (výklykaty) + -а́ти (-áty).

to call out, to call for, to send for, to summon (ask or order to attend)


викликати

ви́кликати • (výklykaty) pf (imperfective виклика́ти)

ви́кликати (canonical)
výklykaty (romanization)
виклика́ти (imperfective)
ви́кликати (infinitive perfective)
ви́кликать (infinitive perfective)
ви́кликаний (passive past perfective)
impersonal: ви́кликано (passive past perfective)
ви́кликавши (adverbial past perfective)
ви́кличу (first-person future perfective singular)
ви́кличеш (future perfective second-person singular)
ви́кличе (future perfective singular third-person)
ви́кличем (first-person future perfective plural)
ви́кличемо (first-person future perfective plural)
ви́кличете (future perfective plural second-person)
ви́кличуть (future perfective plural third-person)
ви́кличмо (first-person imperative plural)
ви́клич (imperative second-person singular)
ви́кличте (imperative plural second-person)
ви́кликав (masculine past singular)
ви́кликали (masculine past plural)
ви́кликала (feminine past singular)
ви́кликали (feminine past plural)
ви́кликало (neuter past singular)
ви́кликали (neuter past plural)


здобути

здобу́ти • (zdobúty) pf (imperfective здобува́ти)

здобу́ти (canonical)
zdobúty (romanization)
здобува́ти (imperfective)
здобу́ти (infinitive perfective)
здобу́ть (infinitive perfective)
здобу́тий (passive past perfective)
impersonal: здобу́то (passive past perfective)
здобу́вши (adverbial past perfective)
здобу́ду (first-person future perfective singular)
здобу́деш (future perfective second-person singular)
здобу́де (future perfective singular third-person)
здобу́дем (first-person future perfective plural)
здобу́демо (first-person future perfective plural)
здобу́дете (future perfective plural second-person)
здобу́дуть (future perfective plural third-person)
здобу́дьмо (first-person imperative plural)
здобу́дь (imperative second-person singular)
здобу́дьте (imperative plural second-person)
здобу́в (masculine past singular)
здобули́ (masculine past plural)
здобула́ (feminine past singular)
здобули́ (feminine past plural)
здобуло́ (neuter past singular)
здобули́ (neuter past plural)

Uk-здобути.ogg

From з- (z-) + добу́ти (dobúty). Compare Polish zdobyć.

(transitive) to acquire, to gain, to get, to obtain


завербувати

завербува́ти

завербо́вувати

завербува́ти • (zaverbuváty) pf (imperfective завербо́вувати)

завербува́ти (canonical)
zaverbuváty (romanization)
завербо́вувати (imperfective)
завербува́ти (infinitive perfective)
завербува́ть (infinitive perfective)
завербо́ваний (passive past perfective)
impersonal: завербо́вано (passive past perfective)
завербува́вши (adverbial past perfective)
завербу́ю (first-person future perfective singular)
завербу́єш (future perfective second-person singular)
завербу́є (future perfective singular third-person)
завербу́єм (first-person future perfective plural)
завербу́ємо (first-person future perfective plural)
завербу́єте (future perfective plural second-person)
завербу́ють (future perfective plural third-person)
завербу́ймо (first-person imperative plural)
завербу́й (imperative second-person singular)
завербу́йте (imperative plural second-person)
завербува́в (masculine past singular)
завербува́ли (masculine past plural)
завербува́ла (feminine past singular)
завербува́ли (feminine past plural)
завербува́ло (neuter past singular)
завербува́ли (neuter past plural)

From за- (za-) + вербува́ти (verbuváty). Compare Russian завербова́ть (zaverbovátʹ), Belarusian завербава́ць (zavjerbavácʹ).

cog

завербова́ть

завербава́ць

(transitive) to recruit, to enlist, to enrol


здобувати

uk-verb

здобува́ти • (zdobuváty) impf (perfective здобу́ти)

здобува́ти (canonical)
zdobuváty (romanization)
здобу́ти (perfective)
здобува́ти (imperfective infinitive)
здобува́ть (imperfective infinitive)
здобува́ючи (adverbial imperfective present)
здобува́вши (adverbial imperfective past)
здобува́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду здобува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду здобува́ть (first-person future imperfective singular)
здобува́тиму (first-person future imperfective singular)
здобува́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш здобува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш здобува́ть (future imperfective second-person singular)
здобува́тимеш (future imperfective second-person singular)
здобува́є (imperfective present singular third-person)
бу́де здобува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де здобува́ть (future imperfective singular third-person)
здобува́тиме (future imperfective singular third-person)
здобува́єм (first-person imperfective plural present)
здобува́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо здобува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо здобува́ть (first-person future imperfective plural)
здобува́тимемо (first-person future imperfective plural)
здобува́тимем (first-person future imperfective plural)
здобува́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете здобува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете здобува́ть (future imperfective plural second-person)
здобува́тимете (future imperfective plural second-person)
здобува́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть здобува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть здобува́ть (future imperfective plural third-person)
здобува́тимуть (future imperfective plural third-person)
здобува́ймо (first-person imperative plural)
здобува́й (imperative second-person singular)
здобува́йте (imperative plural second-person)
здобува́в (masculine past singular)
здобува́ли (masculine past plural)
здобува́ла (feminine past singular)
здобува́ли (feminine past plural)
здобува́ло (neuter past singular)
здобува́ли (neuter past plural)

Uk-здобувати.ogg

From здобу́ти (zdobúty) + -ва́ти (-váty). Compare Polish zdobywać.

Бо плач не дав свободи ще нікому,
А хто борець — той здобуває світ.

1929, “Зродились ми великої години (Марш українських націоналістів) [We were born in a great hour (March of Ukrainian Nationalists)]”, Oles Babiy (lyrics):

Because crying has never brought anyone freedom,
but he who fights will gain the world.

Bo plač ne dav svobody šče nikomu,
A xto borecʹ — toj zdobuvaje svit.


вербувати

вербува́ти (canonical)
verbuváty (romanization)
вербува́ти (imperfective infinitive)
вербува́ть (imperfective infinitive)
вербо́ваний (imperfective passive past)
impersonal: вербо́вано (imperfective passive past)
вербу́ючи (adverbial imperfective present)
вербува́вши (adverbial imperfective past)
вербу́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду вербува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду вербува́ть (first-person future imperfective singular)
вербува́тиму (first-person future imperfective singular)
вербу́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш вербува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш вербува́ть (future imperfective second-person singular)
вербува́тимеш (future imperfective second-person singular)
вербу́є (imperfective present singular third-person)
бу́де вербува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де вербува́ть (future imperfective singular third-person)
вербува́тиме (future imperfective singular third-person)
вербу́єм (first-person imperfective plural present)
вербу́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо вербува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо вербува́ть (first-person future imperfective plural)
вербува́тимемо (first-person future imperfective plural)
вербува́тимем (first-person future imperfective plural)
вербу́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете вербува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете вербува́ть (future imperfective plural second-person)
вербува́тимете (future imperfective plural second-person)
вербу́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть вербува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть вербува́ть (future imperfective plural third-person)
вербува́тимуть (future imperfective plural third-person)
вербу́ймо (first-person imperative plural)
вербу́й (imperative second-person singular)
вербу́йте (imperative plural second-person)
вербува́в (masculine past singular)
вербува́ли (masculine past plural)
вербува́ла (feminine past singular)
вербува́ли (feminine past plural)
вербува́ло (neuter past singular)
вербува́ли (neuter past plural)

Borrowed from Polish werbować, from German werben. With -увати (-uvaty) suffix. Compare Russian вербова́ть (verbovátʹ), Belarusian вербава́ць (vjerbavácʹ).


завербовувати

завербо́вувати

завербува́ти

завербо́вувати • (zaverbóvuvaty) impf (perfective завербува́ти)

завербо́вувати (canonical)
zaverbóvuvaty (romanization)
завербува́ти (perfective)
завербо́вувати (imperfective infinitive)
завербо́вувать (imperfective infinitive)
завербо́вуючи (adverbial imperfective present)
завербо́вувавши (adverbial imperfective past)
завербо́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду завербо́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду завербо́вувать (first-person future imperfective singular)
завербо́вуватиму (first-person future imperfective singular)
завербо́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш завербо́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш завербо́вувать (future imperfective second-person singular)
завербо́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
завербо́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де завербо́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де завербо́вувать (future imperfective singular third-person)
завербо́вуватиме (future imperfective singular third-person)
завербо́вуєм (first-person imperfective plural present)
завербо́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо завербо́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо завербо́вувать (first-person future imperfective plural)
завербо́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
завербо́вуватимем (first-person future imperfective plural)
завербо́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете завербо́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете завербо́вувать (future imperfective plural second-person)
завербо́вуватимете (future imperfective plural second-person)
завербо́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть завербо́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть завербо́вувать (future imperfective plural third-person)
завербо́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
завербо́вуймо (first-person imperative plural)
завербо́вуй (imperative second-person singular)
завербо́вуйте (imperative plural second-person)
завербо́вував (masculine past singular)
завербо́вували (masculine past plural)
завербо́вувала (feminine past singular)
завербо́вували (feminine past plural)
завербо́вувало (neuter past singular)
завербо́вували (neuter past plural)

From the завербо́в- (zaverbóv-) stem of завербува́ти (zaverbuváty) + -увати (-uvaty). Compare Russian завербо́вывать (zaverbóvyvatʹ), Belarusian завярбо́ўваць (zavjarbóŭvacʹ).

af

завербува́ти

cog

завербо́вывать

завярбо́ўваць


рекрутувати

uk-verb

рекрутува́ти

рекрутува́ти (canonical)
rekrutuváty (romanization)
рекрутува́ти (infinitive)
рекрутува́ть (infinitive)
рекруто́ваний (passive past)
impersonal: рекруто́вано (passive past)
рекруту́ючи (adverbial present)
рекрутува́вши (adverbial past)
рекруту́ю (first-person future singular)
бу́ду рекрутува́ти (first-person singular)
бу́ду рекрутува́ть (first-person singular)
рекрутува́тиму (first-person singular)
рекруту́єш (future second-person singular)
бу́деш рекрутува́ти (second-person singular)
бу́деш рекрутува́ть (second-person singular)
рекрутува́тимеш (second-person singular)
рекруту́є (future singular third-person)
бу́де рекрутува́ти (singular third-person)
бу́де рекрутува́ть (singular third-person)
рекрутува́тиме (singular third-person)
рекруту́єм (first-person future plural)
рекруту́ємо (first-person future plural)
бу́демо рекрутува́ти (first-person plural)
бу́демо рекрутува́ть (first-person plural)
рекрутува́тимемо (first-person plural)
рекрутува́тимем (first-person plural)
рекруту́єте (future plural second-person)
бу́дете рекрутува́ти (plural second-person)
бу́дете рекрутува́ть (plural second-person)
рекрутува́тимете (plural second-person)
рекруту́ють (future plural third-person)
бу́дуть рекрутува́ти (plural third-person)
бу́дуть рекрутува́ть (plural third-person)
рекрутува́тимуть (plural third-person)
рекруту́ймо (first-person imperative plural)
рекруту́й (imperative second-person singular)
рекруту́йте (imperative plural second-person)
рекрутува́в (masculine past singular)
рекрутува́ли (masculine past plural)
рекрутува́ла (feminine past singular)
рекрутува́ли (feminine past plural)
рекрутува́ло (neuter past singular)
рекрутува́ли (neuter past plural)

From ре́крут (rékrut) + -увати (-uvaty). Compare Russian рекрути́ровать (rekrutírovatʹ), Belarusian рэкрутава́ць (rekrutavácʹ), Polish rekrutować, Czech rekrutovat.

cog

рекрути́ровать

рэкрутава́ць


відкалібрувати

uk-verb

відкалібрува́ти

калібрува́ти

відкалібро́вувати

відкалібрува́ти • (vidkalibruváty) pf (imperfective калібрува́ти or відкалібро́вувати)

відкалібрува́ти (canonical)
vidkalibruváty (romanization)
калібрува́ти (imperfective)
відкалібро́вувати (imperfective)
відкалібрува́ти (infinitive perfective)
відкалібрува́ть (infinitive perfective)
відкалібро́ваний (passive past perfective)
impersonal: відкалібро́вано (passive past perfective)
відкалібрува́вши (adverbial past perfective)
відкалібру́ю (first-person future perfective singular)
відкалібру́єш (future perfective second-person singular)
відкалібру́є (future perfective singular third-person)
відкалібру́єм (first-person future perfective plural)
відкалібру́ємо (first-person future perfective plural)
відкалібру́єте (future perfective plural second-person)
відкалібру́ють (future perfective plural third-person)
відкалібру́ймо (first-person imperative plural)
відкалібру́й (imperative second-person singular)
відкалібру́йте (imperative plural second-person)
відкалібрува́в (masculine past singular)
відкалібрува́ли (masculine past plural)
відкалібрува́ла (feminine past singular)
відкалібрува́ли (feminine past plural)
відкалібрува́ло (neuter past singular)
відкалібрува́ли (neuter past plural)

uk-conj

відкалібрува́ти<2a.pf.tr.ppp>

From від- (vid-) + калібрува́ти (kalibruváty).

af

калібрува́ти


калібрувати

uk-verb

калібрува́ти

відкалібрува́ти

калібрува́ти • (kalibruváty) impf (perfective відкалібрува́ти)

калібрува́ти (canonical)
kalibruváty (romanization)
відкалібрува́ти (perfective)
калібрува́ти (imperfective infinitive)
калібрува́ть (imperfective infinitive)
калібро́ваний (imperfective passive past)
impersonal: калібро́вано (imperfective passive past)
калібру́ючи (adverbial imperfective present)
калібрува́вши (adverbial imperfective past)
калібру́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду калібрува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду калібрува́ть (first-person future imperfective singular)
калібрува́тиму (first-person future imperfective singular)
калібру́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш калібрува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш калібрува́ть (future imperfective second-person singular)
калібрува́тимеш (future imperfective second-person singular)
калібру́є (imperfective present singular third-person)
бу́де калібрува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де калібрува́ть (future imperfective singular third-person)
калібрува́тиме (future imperfective singular third-person)
калібру́єм (first-person imperfective plural present)
калібру́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо калібрува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо калібрува́ть (first-person future imperfective plural)
калібрува́тимемо (first-person future imperfective plural)
калібрува́тимем (first-person future imperfective plural)
калібру́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете калібрува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете калібрува́ть (future imperfective plural second-person)
калібрува́тимете (future imperfective plural second-person)
калібру́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть калібрува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть калібрува́ть (future imperfective plural third-person)
калібрува́тимуть (future imperfective plural third-person)
калібру́ймо (first-person imperative plural)
калібру́й (imperative second-person singular)
калібру́йте (imperative plural second-person)
калібрува́в (masculine past singular)
калібрува́ли (masculine past plural)
калібрува́ла (feminine past singular)
калібрува́ли (feminine past plural)
калібрува́ло (neuter past singular)
калібрува́ли (neuter past plural)

Uk-калібрувати.ogg

From калі́бр (kalíbr) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian калибри́ровать (kalibrírovatʹ), Belarusian калібрава́ць (kalibravácʹ), Polish kalibrować.

cog

калибри́ровать

калібрава́ць


резонувати

резонува́ти (canonical)
rezonuváty (romanization)
резонува́ти (imperfective infinitive)
резонува́ть (imperfective infinitive)
резоно́ваний (imperfective passive past)
impersonal: резоно́вано (imperfective passive past)
резону́ючи (adverbial imperfective present)
резонува́вши (adverbial imperfective past)
резону́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду резонува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду резонува́ть (first-person future imperfective singular)
резонува́тиму (first-person future imperfective singular)
резону́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш резонува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш резонува́ть (future imperfective second-person singular)
резонува́тимеш (future imperfective second-person singular)
резону́є (imperfective present singular third-person)
бу́де резонува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де резонува́ть (future imperfective singular third-person)
резонува́тиме (future imperfective singular third-person)
резону́єм (first-person imperfective plural present)
резону́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо резонува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо резонува́ть (first-person future imperfective plural)
резонува́тимемо (first-person future imperfective plural)
резонува́тимем (first-person future imperfective plural)
резону́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете резонува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете резонува́ть (future imperfective plural second-person)
резонува́тимете (future imperfective plural second-person)
резону́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть резонува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть резонува́ть (future imperfective plural third-person)
резонува́тимуть (future imperfective plural third-person)
резону́ймо (first-person imperative plural)
резону́й (imperative second-person singular)
резону́йте (imperative plural second-person)
резонува́в (masculine past singular)
резонува́ли (masculine past plural)
резонува́ла (feminine past singular)
резонува́ли (feminine past plural)
резонува́ло (neuter past singular)
резонува́ли (neuter past plural)

From Latin resonō + -ува́ти (-uváty). Compare Russian резони́ровать (rezonírovatʹ), Belarusian рэзані́раваць (rezaníravacʹ), Polish rezonować.

резони́ровать

рэзані́раваць


симулювати

симулюва́ти (canonical)
symuljuváty (romanization)
симулюва́ти (infinitive)
симулюва́ть (infinitive)
симульо́ваний (passive past)
impersonal: симульо́вано (passive past)
симулю́ючи (adverbial present)
симулюва́вши (adverbial past)
симулю́ю (first-person future singular)
бу́ду симулюва́ти (first-person singular)
бу́ду симулюва́ть (first-person singular)
симулюва́тиму (first-person singular)
симулю́єш (future second-person singular)
бу́деш симулюва́ти (second-person singular)
бу́деш симулюва́ть (second-person singular)
симулюва́тимеш (second-person singular)
симулю́є (future singular third-person)
бу́де симулюва́ти (singular third-person)
бу́де симулюва́ть (singular third-person)
симулюва́тиме (singular third-person)
симулю́єм (first-person future plural)
симулю́ємо (first-person future plural)
бу́демо симулюва́ти (first-person plural)
бу́демо симулюва́ть (first-person plural)
симулюва́тимемо (first-person plural)
симулюва́тимем (first-person plural)
симулю́єте (future plural second-person)
бу́дете симулюва́ти (plural second-person)
бу́дете симулюва́ть (plural second-person)
симулюва́тимете (plural second-person)
симулю́ють (future plural third-person)
бу́дуть симулюва́ти (plural third-person)
бу́дуть симулюва́ть (plural third-person)
симулюва́тимуть (plural third-person)
симулю́ймо (first-person imperative plural)
симулю́й (imperative second-person singular)
симулю́йте (imperative plural second-person)
симулюва́в (masculine past singular)
симулюва́ли (masculine past plural)
симулюва́ла (feminine past singular)
симулюва́ли (feminine past plural)
симулюва́ло (neuter past singular)
симулюва́ли (neuter past plural)

From German simulieren + -ювати (-juvaty), from Latin simulō. Compare Russian симули́ровать (simulírovatʹ), Belarusian сімулява́ць (simuljavácʹ), Polish symulować.

симули́ровать

симулюва́ти хворо́бу ― symuljuváty xvoróbu ― to malinger (literally, “to simulate/feign illness”)


дарувати

uk-verb

дарува́ти • (daruváty) impf or pf (perfective подарува́ти)

дарува́ти (canonical)
daruváty (romanization)
подарува́ти (perfective)
дарува́ти (infinitive)
дарува́ть (infinitive)
даро́ваний (passive past)
impersonal: даро́вано (passive past)
дару́ючи (adverbial present)
дарува́вши (adverbial past)
дару́ю (first-person future singular)
бу́ду дарува́ти (first-person singular)
бу́ду дарува́ть (first-person singular)
дарува́тиму (first-person singular)
дару́єш (future second-person singular)
бу́деш дарува́ти (second-person singular)
бу́деш дарува́ть (second-person singular)
дарува́тимеш (second-person singular)
дару́є (future singular third-person)
бу́де дарува́ти (singular third-person)
бу́де дарува́ть (singular third-person)
дарува́тиме (singular third-person)
дару́єм (first-person future plural)
дару́ємо (first-person future plural)
бу́демо дарува́ти (first-person plural)
бу́демо дарува́ть (first-person plural)
дарува́тимемо (first-person plural)
дарува́тимем (first-person plural)
дару́єте (future plural second-person)
бу́дете дарува́ти (plural second-person)
бу́дете дарува́ть (plural second-person)
дарува́тимете (plural second-person)
дару́ють (future plural third-person)
бу́дуть дарува́ти (plural third-person)
бу́дуть дарува́ть (plural third-person)
дарува́тимуть (plural third-person)
дару́ймо (first-person imperative plural)
дару́й (imperative second-person singular)
дару́йте (imperative plural second-person)
дарува́в (masculine past singular)
дарува́ли (masculine past plural)
дарува́ла (feminine past singular)
дарува́ли (feminine past plural)
дарува́ло (neuter past singular)
дарува́ли (neuter past plural)

Uk-дарувати.ogg

Inherited from Proto-Slavic *darovati. By surface analysis, дар (dar) + -ува́ти (-uváty).

surface analysis

кому́сь комусь

to gift, to give, to bestow, to donate, to present (something to someone: кому́сь (dative) щось (accusative))

кого́сь когось

чи́мось чимось

(colloquial) to endow, to present (someone with something: кого́сь (accusative) чи́мось (instrumental))

(colloquial) to excuse, to forgive, to pardon, to remit (:a wrong, offence etc.)


витлумачувати

uk-verb

витлума́чувати

ви́тлумачити

витлума́чувати • (vytlumáčuvaty) impf (perfective ви́тлумачити)

витлума́чувати (canonical)
vytlumáčuvaty (romanization)
ви́тлумачити (perfective)
витлума́чувати (imperfective infinitive)
витлума́чувать (imperfective infinitive)
витлума́чуваний (imperfective passive past)
impersonal: витлума́чувано (imperfective passive past)
витлума́чуючи (adverbial imperfective present)
витлума́чувавши (adverbial imperfective past)
витлума́чую (first-person imperfective present singular)
бу́ду витлума́чувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду витлума́чувать (first-person future imperfective singular)
витлума́чуватиму (first-person future imperfective singular)
витлума́чуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш витлума́чувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш витлума́чувать (future imperfective second-person singular)
витлума́чуватимеш (future imperfective second-person singular)
витлума́чує (imperfective present singular third-person)
бу́де витлума́чувати (future imperfective singular third-person)
бу́де витлума́чувать (future imperfective singular third-person)
витлума́чуватиме (future imperfective singular third-person)
витлума́чуєм (first-person imperfective plural present)
витлума́чуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо витлума́чувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо витлума́чувать (first-person future imperfective plural)
витлума́чуватимемо (first-person future imperfective plural)
витлума́чуватимем (first-person future imperfective plural)
витлума́чуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете витлума́чувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете витлума́чувать (future imperfective plural second-person)
витлума́чуватимете (future imperfective plural second-person)
витлума́чують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть витлума́чувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть витлума́чувать (future imperfective plural third-person)
витлума́чуватимуть (future imperfective plural third-person)
витлума́чуймо (first-person imperative plural)
витлума́чуй (imperative second-person singular)
витлума́чуйте (imperative plural second-person)
витлума́чував (masculine past singular)
витлума́чували (masculine past plural)
витлума́чувала (feminine past singular)
витлума́чували (feminine past plural)
витлума́чувало (neuter past singular)
витлума́чували (neuter past plural)

[ʋetɫʊˈmat͡ʃʊʋɐte]

From ви́тлумачити (výtlumačyty) + -увати (-uvaty).

af

ви́тлумачити


витлумачити

uk-verb

ви́тлумачити

витлума́чувати

ви́тлумачити • (výtlumačyty) pf (imperfective витлума́чувати)

ви́тлумачити (canonical)
výtlumačyty (romanization)
витлума́чувати (imperfective)
ви́тлумачити (infinitive perfective)
ви́тлумачить (infinitive perfective)
ви́тлумачений (passive past perfective)
impersonal: ви́тлумачено (passive past perfective)
ви́тлумачивши (adverbial past perfective)
ви́тлумачу (first-person future perfective singular)
ви́тлумачиш (future perfective second-person singular)
ви́тлумачить (future perfective singular third-person)
ви́тлумачим (first-person future perfective plural)
ви́тлумачимо (first-person future perfective plural)
ви́тлумачите (future perfective plural second-person)
ви́тлумачать (future perfective plural third-person)
ви́тлумачмо (first-person imperative plural)
ви́тлумач (imperative second-person singular)
ви́тлумачте (imperative plural second-person)
ви́тлумачив (masculine past singular)
ви́тлумачили (masculine past plural)
ви́тлумачила (feminine past singular)
ви́тлумачили (feminine past plural)
ви́тлумачило (neuter past singular)
ви́тлумачили (neuter past plural)

[ˈʋɪtɫʊmɐt͡ʃete]

Uk-витлумачити.ogg

Borrowed from Polish wytłumaczyć. Analyzable as ви́- (vý-) + тлума́чити (tlumáčyty).

af

ви́- (vý-) + тлума́чити (tlumáčyty)


перестати

uk-verb

перестава́ти

переста́ти • (perestáty) pf (imperfective перестава́ти)

переста́ти (canonical)
perestáty (romanization)
перестава́ти (imperfective)
переста́ти (infinitive perfective)
переста́ть (infinitive perfective)
переста́вши (adverbial past perfective)
переста́ну (first-person future perfective singular)
переста́неш (future perfective second-person singular)
переста́не (future perfective singular third-person)
переста́нем (first-person future perfective plural)
переста́немо (first-person future perfective plural)
переста́нете (future perfective plural second-person)
переста́нуть (future perfective plural third-person)
переста́ньмо (first-person imperative plural)
переста́нь (imperative second-person singular)
переста́ньте (imperative plural second-person)
переста́в (masculine past singular)
переста́ли (masculine past plural)
переста́ла (feminine past singular)
переста́ли (feminine past plural)
переста́ло (neuter past singular)
переста́ли (neuter past plural)

Uk-перестати.ogg

From пере- (pere-) + ста́ти (státy). Compare Russian переста́ть (perestátʹ), Belarusian пераста́ць (pjerastácʹ), Polish przestać.

(intransitive) to stop, to cease (doing: + infinitive)


переставати

перестава́ти

перестава́ти • (perestaváty) impf (perfective переста́ти)

перестава́ти (canonical)
perestaváty (romanization)
переста́ти (perfective)
перестава́ти (imperfective infinitive)
перестава́ть (imperfective infinitive)
перестаючи́ (adverbial imperfective present)
перестава́вши (adverbial imperfective past)
перестаю́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду перестава́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду перестава́ть (first-person future imperfective singular)
перестава́тиму (first-person future imperfective singular)
перестає́ш (imperfective present second-person singular)
бу́деш перестава́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш перестава́ть (future imperfective second-person singular)
перестава́тимеш (future imperfective second-person singular)
перестає́ (imperfective present singular third-person)
бу́де перестава́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де перестава́ть (future imperfective singular third-person)
перестава́тиме (future imperfective singular third-person)
перестає́м (first-person imperfective plural present)
перестаємо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо перестава́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо перестава́ть (first-person future imperfective plural)
перестава́тимемо (first-person future imperfective plural)
перестава́тимем (first-person future imperfective plural)
перестаєте́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете перестава́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете перестава́ть (future imperfective plural second-person)
перестава́тимете (future imperfective plural second-person)
перестаю́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть перестава́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть перестава́ть (future imperfective plural third-person)
перестава́тимуть (future imperfective plural third-person)
перестава́ймо (first-person imperative plural)
перестава́й (imperative second-person singular)
перестава́йте (imperative plural second-person)
перестава́в (masculine past singular)
перестава́ли (masculine past plural)
перестава́ла (feminine past singular)
перестава́ли (feminine past plural)
перестава́ло (neuter past singular)
перестава́ли (neuter past plural)

Uk-переставати.ogg

From пере- (pere-) + става́ти (staváty). Compare Russian перестава́ть (perestavátʹ), Belarusian перастава́ць (pjerastavácʹ), Polish przestawać.

cog

перестава́ть

перастава́ць


розшифрувати

uk-verb

розшифрува́ти

розшифро́вувати

розшифрува́ти • (rozšyfruváty) pf (imperfective розшифро́вувати)

розшифрува́ти (canonical)
rozšyfruváty (romanization)
розшифро́вувати (imperfective)
розшифрува́ти (infinitive perfective)
розшифрува́ть (infinitive perfective)
розшифро́ваний (passive past perfective)
impersonal: розшифро́вано (passive past perfective)
розшифрува́вши (adverbial past perfective)
розшифру́ю (first-person future perfective singular)
розшифру́єш (future perfective second-person singular)
розшифру́є (future perfective singular third-person)
розшифру́єм (first-person future perfective plural)
розшифру́ємо (first-person future perfective plural)
розшифру́єте (future perfective plural second-person)
розшифру́ють (future perfective plural third-person)
розшифру́ймо (first-person imperative plural)
розшифру́й (imperative second-person singular)
розшифру́йте (imperative plural second-person)
розшифрува́в (masculine past singular)
розшифрува́ли (masculine past plural)
розшифрува́ла (feminine past singular)
розшифрува́ли (feminine past plural)
розшифрува́ло (neuter past singular)
розшифрува́ли (neuter past plural)

Uk-розшифрувати.ogg

From роз- (roz-) + шифрува́ти (šyfruváty). Compare Russian расшифрова́ть (rasšifrovátʹ), Belarusian расшыфрава́ць (rasšyfravácʹ), Polish rozszyfrować.

cog

расшифрова́ть

расшыфрава́ць


зашифрувати

uk-verb

зашифрува́ти

зашифро́вувати

зашифрува́ти • (zašyfruváty) pf (imperfective шифрува́ти or зашифро́вувати)

зашифрува́ти (canonical)
zašyfruváty (romanization)
шифрува́ти (imperfective)
зашифро́вувати (imperfective)
зашифрува́ти (infinitive perfective)
зашифрува́ть (infinitive perfective)
зашифро́ваний (passive past perfective)
impersonal: зашифро́вано (passive past perfective)
зашифрува́вши (adverbial past perfective)
зашифру́ю (first-person future perfective singular)
зашифру́єш (future perfective second-person singular)
зашифру́є (future perfective singular third-person)
зашифру́єм (first-person future perfective plural)
зашифру́ємо (first-person future perfective plural)
зашифру́єте (future perfective plural second-person)
зашифру́ють (future perfective plural third-person)
зашифру́ймо (first-person imperative plural)
зашифру́й (imperative second-person singular)
зашифру́йте (imperative plural second-person)
зашифрува́в (masculine past singular)
зашифрува́ли (masculine past plural)
зашифрува́ла (feminine past singular)
зашифрува́ли (feminine past plural)
зашифрува́ло (neuter past singular)
зашифрува́ли (neuter past plural)

From за- (za-) + шифрува́ти (šyfruváty). Compare Russian зашифрова́ть (zašifrovátʹ), Belarusian зашыфрава́ць (zašyfravácʹ), Polish zaszyfrować.

cog

зашифрова́ть

зашыфрава́ць