плинути

пли́нути (canonical)
plýnuty (romanization)
пли́нути (imperfective infinitive)
пли́нуть (imperfective infinitive)
пли́нучи (adverbial imperfective present)
пли́нувши (adverbial imperfective past)
пли́ну (first-person imperfective present singular)
бу́ду пли́нути (first-person future imperfective singular)
бу́ду пли́нуть (first-person future imperfective singular)
пли́нутиму (first-person future imperfective singular)
пли́неш (imperfective present second-person singular)
бу́деш пли́нути (future imperfective second-person singular)
бу́деш пли́нуть (future imperfective second-person singular)
пли́нутимеш (future imperfective second-person singular)
пли́не (imperfective present singular third-person)
бу́де пли́нути (future imperfective singular third-person)
бу́де пли́нуть (future imperfective singular third-person)
пли́нутиме (future imperfective singular third-person)
пли́нем (first-person imperfective plural present)
пли́немо (first-person imperfective plural present)
бу́демо пли́нути (first-person future imperfective plural)
бу́демо пли́нуть (first-person future imperfective plural)
пли́нутимемо (first-person future imperfective plural)
пли́нутимем (first-person future imperfective plural)
пли́нете (imperfective plural present second-person)
бу́дете пли́нути (future imperfective plural second-person)
бу́дете пли́нуть (future imperfective plural second-person)
пли́нутимете (future imperfective plural second-person)
пли́нуть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть пли́нути (future imperfective plural third-person)
бу́дуть пли́нуть (future imperfective plural third-person)
пли́нутимуть (future imperfective plural third-person)
пли́ньмо (first-person imperative plural)
плинь (imperative second-person singular)
пли́ньте (imperative plural second-person)
пли́нув (masculine past singular)
пли́нули (masculine past plural)
пли́нула (feminine past singular)
пли́нули (feminine past plural)
пли́нуло (neuter past singular)
пли́нули (neuter past plural)

Uk-плинути.ogg

Inherited from Proto-Slavic *plynǫti. Cognate with Belarusian плы́нуць (plýnucʹ), Polish płynąć, Czech plynout.


хватити

uk-verb

хвати́ти • (xvatýty) pf (imperfective хвата́ти)

хвати́ти (canonical)
xvatýty (romanization)
хвата́ти (imperfective)
хвати́ти (infinitive perfective)
хвати́ть (infinitive perfective)
хва́чений (passive past perfective)
impersonal: хва́чено (passive past perfective)
хвати́вши (adverbial past perfective)
хвачу́ (first-person future perfective singular)
хва́тиш (future perfective second-person singular)
хва́тить (future perfective singular third-person)
хва́тим (first-person future perfective plural)
хва́тимо (first-person future perfective plural)
хва́тите (future perfective plural second-person)
хва́тять (future perfective plural third-person)
хваті́м (first-person imperative plural)
хваті́мо (first-person imperative plural)
хвати́ (imperative second-person singular)
хваті́ть (imperative plural second-person)
хвати́в (masculine past singular)
хвати́ли (masculine past plural)
хвати́ла (feminine past singular)
хвати́ли (feminine past plural)
хвати́ло (neuter past singular)
хвати́ли (neuter past plural)

Inherited from Old Ruthenian хвати́ти (xvatíti), from Old East Slavic хватити (xvatiti), from Proto-Slavic *xvatiti. Cognate with Belarusian хваці́ць (xvacícʹ), Russian хвати́ть (xvatítʹ), Macedonian фати (fati), Polish chwacić.


ганити

га́нити (canonical)
hányty (romanization)
га́нити (imperfective infinitive)
га́нить (imperfective infinitive)
га́нений (imperfective passive past)
impersonal: га́нено (imperfective passive past)
га́нячи (adverbial imperfective present)
га́нивши (adverbial imperfective past)
га́ню (first-person imperfective present singular)
бу́ду га́нити (first-person future imperfective singular)
бу́ду га́нить (first-person future imperfective singular)
га́нитиму (first-person future imperfective singular)
га́ниш (imperfective present second-person singular)
бу́деш га́нити (future imperfective second-person singular)
бу́деш га́нить (future imperfective second-person singular)
га́нитимеш (future imperfective second-person singular)
га́нить (imperfective present singular third-person)
бу́де га́нити (future imperfective singular third-person)
бу́де га́нить (future imperfective singular third-person)
га́нитиме (future imperfective singular third-person)
га́ним (first-person imperfective plural present)
га́нимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо га́нити (first-person future imperfective plural)
бу́демо га́нить (first-person future imperfective plural)
га́нитимемо (first-person future imperfective plural)
га́нитимем (first-person future imperfective plural)
га́ните (imperfective plural present second-person)
бу́дете га́нити (future imperfective plural second-person)
бу́дете га́нить (future imperfective plural second-person)
га́нитимете (future imperfective plural second-person)
га́нять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть га́нити (future imperfective plural third-person)
бу́дуть га́нить (future imperfective plural third-person)
га́нитимуть (future imperfective plural third-person)
га́ньмо (first-person imperative plural)
гань (imperative second-person singular)
га́ньте (imperative plural second-person)
га́нив (masculine past singular)
га́нили (masculine past plural)
га́нила (feminine past singular)
га́нили (feminine past plural)
га́нило (neuter past singular)
га́нили (neuter past plural)

Inherited from Old Ruthenian ганити (haniti), from Proto-Slavic *ganiti. Cognate with Belarusian га́нiць (hánicʹ), Czech haněti, Polish ganić.

to scold, to reprimand, to reproach, to criticize, to blame


присвячуватися

uk-verb

присвя́чуватися

присвяти́тися

присвя́чуватися • (prysvjáčuvatysja) impf (perfective присвяти́тися)

присвя́чуватися (canonical)
prysvjáčuvatysja (romanization)
присвяти́тися (perfective)
присвя́чуватися (imperfective infinitive)
присвя́чуватись (imperfective infinitive)
присвя́чуваться (imperfective infinitive)
присвя́чуючись (adverbial imperfective present)
присвя́чувавшись (adverbial imperfective past)
присвя́чуюся (first-person imperfective present singular)
присвя́чуюсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду присвя́чуватися (first-person future imperfective singular)
бу́ду присвя́чуватись (first-person future imperfective singular)
бу́ду присвя́чуваться (first-person future imperfective singular)
присвя́чуватимусь (first-person future imperfective singular)
присвя́чуватимуся (first-person future imperfective singular)
присвя́чуєшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш присвя́чуватися (future imperfective second-person singular)
бу́деш присвя́чуватись (future imperfective second-person singular)
бу́деш присвя́чуваться (future imperfective second-person singular)
присвя́чуватимешся (future imperfective second-person singular)
присвя́чується (imperfective present singular third-person)
бу́де присвя́чуватися (future imperfective singular third-person)
бу́де присвя́чуватись (future imperfective singular third-person)
бу́де присвя́чуваться (future imperfective singular third-person)
присвя́чуватиметься (future imperfective singular third-person)
присвя́чуємся (first-person imperfective plural present)
присвя́чуємося (first-person imperfective plural present)
присвя́чуємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо присвя́чуватися (first-person future imperfective plural)
бу́демо присвя́чуватись (first-person future imperfective plural)
бу́демо присвя́чуваться (first-person future imperfective plural)
присвя́чуватимемось (first-person future imperfective plural)
присвя́чуватимемося (first-person future imperfective plural)
присвя́чуватимемся (first-person future imperfective plural)
присвя́чуєтеся (imperfective plural present second-person)
присвя́чуєтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете присвя́чуватися (future imperfective plural second-person)
бу́дете присвя́чуватись (future imperfective plural second-person)
бу́дете присвя́чуваться (future imperfective plural second-person)
присвя́чуватиметесь (future imperfective plural second-person)
присвя́чуватиметеся (future imperfective plural second-person)
присвя́чуються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть присвя́чуватися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть присвя́чуватись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть присвя́чуваться (future imperfective plural third-person)
присвя́чуватимуться (future imperfective plural third-person)
присвя́чуймося (first-person imperative plural)
присвя́чуймось (first-person imperative plural)
присвя́чуйся (imperative second-person singular)
присвя́чуйсь (imperative second-person singular)
присвя́чуйтеся (imperative plural second-person)
присвя́чуйтесь (imperative plural second-person)
присвя́чувався (masculine past singular)
присвя́чувавсь (masculine past singular)
присвя́чувалися (masculine past plural)
присвя́чувались (masculine past plural)
присвя́чувалася (feminine past singular)
присвя́чувалась (feminine past singular)
присвя́чувалися (feminine past plural)
присвя́чувались (feminine past plural)
присвя́чувалося (neuter past singular)
присвя́чувалось (neuter past singular)
присвя́чувалися (neuter past plural)
присвя́чувались (neuter past plural)

uk-conj

присвя́чуватися<2a.impf>

[presʲˈʋʲat͡ʃʊʋɐtesʲɐ]

From присвя́чувати (prysvjáčuvaty) + -ся (-sja).

af

присвя́чувати

(third person only) to be dedicated (of a book, artwork, etc. — to somebody or something)

to devote oneself, to dedicate oneself (to something)


тнути

тну́ти (canonical)
tnúty (romanization)
тну́ти (imperfective infinitive)
тнуть (imperfective infinitive)
тне́ний (imperfective passive past)
тну́тий (imperfective passive past)
tnényj (imperfective passive past)
tnútyj (imperfective passive past)
impersonal: тне́но (imperfective passive past)
тну́то (imperfective passive past)
tnéno (imperfective passive past)
tnúto (imperfective passive past)
тнучи́ (adverbial imperfective present)
тну́вши (adverbial imperfective past)
тну (first-person imperfective present singular)
бу́ду тну́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду тну́ть (first-person future imperfective singular)
тну́тиму (first-person future imperfective singular)
тнеш (imperfective present second-person singular)
бу́деш тну́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш тну́ть (future imperfective second-person singular)
тну́тимеш (future imperfective second-person singular)
тне (imperfective present singular third-person)
бу́де тну́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де тну́ть (future imperfective singular third-person)
тну́тиме (future imperfective singular third-person)
тнем (first-person imperfective plural present)
тнемо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо тну́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо тну́ть (first-person future imperfective plural)
тну́тимемо (first-person future imperfective plural)
тну́тимем (first-person future imperfective plural)
тнете́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете тну́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете тну́ть (future imperfective plural second-person)
тну́тимете (future imperfective plural second-person)
тнуть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть тну́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть тну́ть (future imperfective plural third-person)
тну́тимуть (future imperfective plural third-person)
тнім (first-person imperative plural)
тні́мо (first-person imperative plural)
тни (imperative second-person singular)
тніть (imperative plural second-person)
тнув (masculine past singular)
тну́ли (masculine past plural)
тну́ла (feminine past singular)
тну́ли (feminine past plural)
тну́ло (neuter past singular)
тну́ли (neuter past plural)

Inherited from Old Ruthenian тну́ти (tnúti). Cognate with Belarusian тну́ць (tnúcʹ), Czech tnout.


турити

uk-verb

ту́рити • (túryty) impf (perfective ви́турити or турну́ти)

ту́рити (canonical)
túryty (romanization)
ви́турити (perfective)
турну́ти (perfective)
ту́рити (imperfective infinitive)
ту́рить (imperfective infinitive)
ту́рений (imperfective passive past)
impersonal: ту́рено (imperfective passive past)
ту́рячи (adverbial imperfective present)
ту́ривши (adverbial imperfective past)
ту́рю (first-person imperfective present singular)
бу́ду ту́рити (first-person future imperfective singular)
бу́ду ту́рить (first-person future imperfective singular)
ту́ритиму (first-person future imperfective singular)
ту́риш (imperfective present second-person singular)
бу́деш ту́рити (future imperfective second-person singular)
бу́деш ту́рить (future imperfective second-person singular)
ту́ритимеш (future imperfective second-person singular)
ту́рить (imperfective present singular third-person)
бу́де ту́рити (future imperfective singular third-person)
бу́де ту́рить (future imperfective singular third-person)
ту́ритиме (future imperfective singular third-person)
ту́рим (first-person imperfective plural present)
ту́римо (first-person imperfective plural present)
бу́демо ту́рити (first-person future imperfective plural)
бу́демо ту́рить (first-person future imperfective plural)
ту́ритимемо (first-person future imperfective plural)
ту́ритимем (first-person future imperfective plural)
ту́рите (imperfective plural present second-person)
бу́дете ту́рити (future imperfective plural second-person)
бу́дете ту́рить (future imperfective plural second-person)
ту́ритимете (future imperfective plural second-person)
ту́рять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть ту́рити (future imperfective plural third-person)
бу́дуть ту́рить (future imperfective plural third-person)
ту́ритимуть (future imperfective plural third-person)
ту́рмо (first-person imperative plural)
тур (imperative second-person singular)
ту́рте (imperative plural second-person)
ту́рив (masculine past singular)
ту́рили (masculine past plural)
ту́рила (feminine past singular)
ту́рили (feminine past plural)
ту́рило (neuter past singular)
ту́рили (neuter past plural)


увійти

увійти́ • (uvijtý) pf (imperfective вхо́дити or ухо́дити or ввіхо́дити or увіхо́дити)

увійти́ (canonical)
uvijtý (romanization)
вхо́дити (imperfective)
ухо́дити (imperfective)
ввіхо́дити (imperfective)
увіхо́дити (imperfective)
увійти́ (infinitive perfective)
увійшо́вши (adverbial past perfective)
увійду́ (first-person future perfective singular)
уві́йдеш (future perfective second-person singular)
уві́йде (future perfective singular third-person)
уві́йдем (first-person future perfective plural)
уві́йдемо (first-person future perfective plural)
уві́йдете (future perfective plural second-person)
уві́йдуть (future perfective plural third-person)
увійді́м (first-person imperative plural)
увійді́мо (first-person imperative plural)
увійди́ (imperative second-person singular)
увійді́ть (imperative plural second-person)
увійшо́в (masculine past singular)
увійшли́ (masculine past plural)
увійшла́ (feminine past singular)
увійшли́ (feminine past plural)
увійшло́ (neuter past singular)
увійшли́ (neuter past plural)

to penetrate (enter into; make way into the interior of)


ввійти

ввійти́ • (vvijtý) pf (imperfective вхо́дити or ухо́дити or ввіхо́дити or увіхо́дити)

ввійти́ (canonical)
vvijtý (romanization)
вхо́дити (imperfective)
ухо́дити (imperfective)
ввіхо́дити (imperfective)
увіхо́дити (imperfective)
ввійти́ (infinitive perfective)
ввійшо́вши (adverbial past perfective)
ввійду́ (first-person future perfective singular)
вві́йдеш (future perfective second-person singular)
вві́йде (future perfective singular third-person)
вві́йдем (first-person future perfective plural)
вві́йдемо (first-person future perfective plural)
вві́йдете (future perfective plural second-person)
вві́йдуть (future perfective plural third-person)
ввійді́м (first-person imperative plural)
ввійді́мо (first-person imperative plural)
ввійди́ (imperative second-person singular)
ввійді́ть (imperative plural second-person)
ввійшо́в (masculine past singular)
ввійшли́ (masculine past plural)
ввійшла́ (feminine past singular)
ввійшли́ (feminine past plural)
ввійшло́ (neuter past singular)
ввійшли́ (neuter past plural)


слугувати

послугува́ти

слугува́ти • (sluhuváty) impf (perfective послугува́ти)

слугува́ти (canonical)
sluhuváty (romanization)
послугува́ти (perfective)
слугува́ти (imperfective infinitive)
слугува́ть (imperfective infinitive)
слугу́ючи (adverbial imperfective present)
слугува́вши (adverbial imperfective past)
слугу́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду слугува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду слугува́ть (first-person future imperfective singular)
слугува́тиму (first-person future imperfective singular)
слугу́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш слугува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш слугува́ть (future imperfective second-person singular)
слугува́тимеш (future imperfective second-person singular)
слугу́є (imperfective present singular third-person)
бу́де слугува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де слугува́ть (future imperfective singular third-person)
слугува́тиме (future imperfective singular third-person)
слугу́єм (first-person imperfective plural present)
слугу́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо слугува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо слугува́ть (first-person future imperfective plural)
слугува́тимемо (first-person future imperfective plural)
слугува́тимем (first-person future imperfective plural)
слугу́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете слугува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете слугува́ть (future imperfective plural second-person)
слугува́тимете (future imperfective plural second-person)
слугу́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть слугува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть слугува́ть (future imperfective plural third-person)
слугува́тимуть (future imperfective plural third-person)
слугу́ймо (first-person imperative plural)
слугу́й (imperative second-person singular)
слугу́йте (imperative plural second-person)
слугува́в (masculine past singular)
слугува́ли (masculine past plural)
слугува́ла (feminine past singular)
слугува́ли (feminine past plural)
слугува́ло (neuter past singular)
слугува́ли (neuter past plural)

[sɫʊɦʊˈʋate]

Uk-слугувати.ogg

Inherited from Proto-Slavic *slugovati. Cognate with Macedonian слугува (sluguva), Serbo-Croatian slugovati.

(intransitive) to serve (to act as a servant)

(intransitive) to serve, to serve as, to act as, to work as (usually used to refer to inanimate objects)


з'ясувалося

head

з'ясува́лося

з'ясува́лося • (zʺjasuválosja)

з'ясува́лося (canonical)
zʺjasuválosja (romanization)

[zjɐsʊˈʋaɫɔsʲɐ]

з'ясува́тися з'ясуватися#Ukrainian

neuter singular past indicative of з'ясува́тися pf (zʺjasuvátysja)


розгніваний

розгні́ваний

розгні́ваний • (rozhnívanyj)

розгні́ваний (canonical)
rozhnívanyj (romanization)
розгні́ваний (masculine nominative)
розгні́ване (neuter nominative)
розгні́вана (feminine nominative)
розгні́вані (nominative plural)
розгні́ваного (genitive masculine neuter)
розгні́ваної (feminine genitive)
розгні́ваних (genitive plural)
розгні́ваному (dative masculine neuter)
розгні́ваній (dative feminine)
розгні́ваним (dative plural)
розгні́ваного (accusative animate masculine)
розгні́ване (accusative neuter)
розгні́вану (accusative feminine)
розгні́ваних (accusative animate plural)
розгні́ваний (accusative inanimate masculine)
розгні́вані (accusative inanimate plural)
розгні́ваним (instrumental masculine neuter)
розгні́ваною (feminine instrumental)
розгні́ваними (instrumental plural)
розгні́ваному (locative masculine neuter)
розгні́ванім (locative masculine neuter)
розгні́ваній (feminine locative)
розгні́ваних (locative plural)

uk-adecl

розгні́ваний

розгні́вати розгнівати#Ukrainian

past passive participle of розгні́вати pf (rozhnívaty)


знищений

head

зни́щений • (znýščenyj)

зни́щений (canonical)
znýščenyj (romanization)
зни́щений (masculine nominative)
зни́щене (neuter nominative)
зни́щена (feminine nominative)
зни́щені (nominative plural)
зни́щеного (genitive masculine neuter)
зни́щеної (feminine genitive)
зни́щених (genitive plural)
зни́щеному (dative masculine neuter)
зни́щеній (dative feminine)
зни́щеним (dative plural)
зни́щеного (accusative animate masculine)
зни́щене (accusative neuter)
зни́щену (accusative feminine)
зни́щених (accusative animate plural)
зни́щений (accusative inanimate masculine)
зни́щені (accusative inanimate plural)
зни́щеним (instrumental masculine neuter)
зни́щеною (feminine instrumental)
зни́щеними (instrumental plural)
зни́щеному (locative masculine neuter)
зни́щенім (locative masculine neuter)
зни́щеній (feminine locative)
зни́щених (locative plural)

зни́щити знищити#Ukrainian

past passive participle of зни́щити pf (znýščyty)


сподобатися

uk-verb

сподо́батися

сподо́батися • (spodóbatysja) pf (imperfective подо́батися)

сподо́батися (canonical)
spodóbatysja (romanization)
подо́батися (imperfective)
сподо́батися (infinitive perfective)
сподо́батись (infinitive perfective)
сподо́баться (infinitive perfective)
сподо́бавшись (adverbial past perfective)
сподо́баюся (first-person future perfective singular)
сподо́баюсь (first-person future perfective singular)
сподо́баєшся (future perfective second-person singular)
сподо́бається (future perfective singular third-person)
сподо́баємся (first-person future perfective plural)
сподо́баємося (first-person future perfective plural)
сподо́баємось (first-person future perfective plural)
сподо́баєтеся (future perfective plural second-person)
сподо́баєтесь (future perfective plural second-person)
сподо́баються (future perfective plural third-person)
сподо́баймося (first-person imperative plural)
сподо́баймось (first-person imperative plural)
сподо́байся (imperative second-person singular)
сподо́байсь (imperative second-person singular)
сподо́байтеся (imperative plural second-person)
сподо́байтесь (imperative plural second-person)
сподо́бався (masculine past singular)
сподо́бавсь (masculine past singular)
сподо́балися (masculine past plural)
сподо́бались (masculine past plural)
сподо́балася (feminine past singular)
сподо́балась (feminine past singular)
сподо́балися (feminine past plural)
сподо́бались (feminine past plural)
сподо́балося (neuter past singular)
сподо́балось (neuter past singular)
сподо́балися (neuter past plural)
сподо́бались (neuter past plural)

uk-conj

сподо́батися<1a.pf>

Uk-сподобатися.ogg

Possibly borrowed from Polish spodobać się. By surface analysis, с- (s-) + подо́батися (podóbatysja). Compare Belarusian спадаба́цца (spadabácca).

surf

to like (the person who likes takes the dative case), to be to the liking of, to please

Він їй сподо́бався.

She liked him. She took a liking to him.

to take a liking to (the person who likes takes the dative case), to appeal (to) (be attractive)


таїти

uk-verb

таї́ти • (tajíty) impf (perfective затаї́ти)

таї́ти (canonical)
tajíty (romanization)
затаї́ти (perfective)
таї́ти (imperfective infinitive)
таї́ть (imperfective infinitive)
таячи́ (adverbial imperfective present)
таї́вши (adverbial imperfective past)
таю́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду таї́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду таї́ть (first-person future imperfective singular)
таї́тиму (first-person future imperfective singular)
таї́ш (imperfective present second-person singular)
бу́деш таї́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш таї́ть (future imperfective second-person singular)
таї́тимеш (future imperfective second-person singular)
таї́ть (imperfective present singular third-person)
бу́де таї́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де таї́ть (future imperfective singular third-person)
таї́тиме (future imperfective singular third-person)
таї́м (first-person imperfective plural present)
таїмо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо таї́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо таї́ть (first-person future imperfective plural)
таї́тимемо (first-person future imperfective plural)
таї́тимем (first-person future imperfective plural)
таїте́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете таї́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете таї́ть (future imperfective plural second-person)
таї́тимете (future imperfective plural second-person)
тая́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть таї́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть таї́ть (future imperfective plural third-person)
таї́тимуть (future imperfective plural third-person)
таї́м (first-person imperative plural)
таї́мо (first-person imperative plural)
таї́ (imperative second-person singular)
таї́ть (imperative plural second-person)
таї́в (masculine past singular)
таї́ли (masculine past plural)
таї́ла (feminine past singular)
таї́ли (feminine past plural)
таї́ло (neuter past singular)
таї́ли (neuter past plural)

LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-таїти.wav

Inherited from Old Ruthenian таи́ти (taíti), from Old East Slavic таити (taiti), from Proto-Slavic *tajiti. Cognate with Belarusian таі́ць (taícʹ), Russian таи́ть (taítʹ), Czech tajit, Polish taić, Slovene tajítі.

inh+

Таї́ти проти ко́гось зло́бу.

Таї́ти нена́висть до ко́гось.

to hold (grudges), to harbor (negative emotions)

Цей шлях таї́ть в собі́́ багато небезпе́к та перешко́д.

This path holds many dangers and obstacles.

Cej šljax tajítʹ v sobí́ bahato nebezpék ta pereškód.

Ніхто́ не зна́є, що для нас таї́ть майбу́тнє.

Nobody knows, what the future holds for us.

Nixtó ne znáje, ščo dlja nas tajítʹ majbútnje.

(poetic) to hold, to be fraught with (to possess or to be characterized by something that is hidden, kept secret or unknown)


педалювати

педалюва́ти (canonical)
pedaljuváty (romanization)
педалюва́ти (imperfective infinitive)
педалюва́ть (imperfective infinitive)
педальо́ваний (imperfective passive past)
impersonal: педальо́вано (imperfective passive past)
педалю́ючи (adverbial imperfective present)
педалюва́вши (adverbial imperfective past)
педалю́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду педалюва́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду педалюва́ть (first-person future imperfective singular)
педалюва́тиму (first-person future imperfective singular)
педалю́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш педалюва́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш педалюва́ть (future imperfective second-person singular)
педалюва́тимеш (future imperfective second-person singular)
педалю́є (imperfective present singular third-person)
бу́де педалюва́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де педалюва́ть (future imperfective singular third-person)
педалюва́тиме (future imperfective singular third-person)
педалю́єм (first-person imperfective plural present)
педалю́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо педалюва́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо педалюва́ть (first-person future imperfective plural)
педалюва́тимемо (first-person future imperfective plural)
педалюва́тимем (first-person future imperfective plural)
педалю́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете педалюва́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете педалюва́ть (future imperfective plural second-person)
педалюва́тимете (future imperfective plural second-person)
педалю́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть педалюва́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть педалюва́ть (future imperfective plural third-person)
педалюва́тимуть (future imperfective plural third-person)
педалю́ймо (first-person imperative plural)
педалю́й (imperative second-person singular)
педалю́йте (imperative plural second-person)
педалюва́в (masculine past singular)
педалюва́ли (masculine past plural)
педалюва́ла (feminine past singular)
педалюва́ли (feminine past plural)
педалюва́ло (neuter past singular)
педалюва́ли (neuter past plural)

From педа́ль (pedálʹ) + -ювати (-juvaty). Compare Russian педали́ровать (pedalírovatʹ), Polish pedałować.

cog

педали́ровать

(transitive, figuratively) to press, to pursue, to push (continually promote: agenda, issue, topic, viewpoint, etc.)


маскувати

маскува́ти (canonical)
maskuváty (romanization)

From ма́ска (máska) + -ува́ти (-uváty). Cognate with Polish maskować.

(transitive or intransitive) to cloak, screen, veil, cover, mask


душити

uk-verb

души́ти • (dušýty) impf (perfective задуши́ти or удуши́ти)

души́ти (canonical)
dušýty (romanization)
задуши́ти (perfective)
удуши́ти (perfective)
души́ти (imperfective infinitive)
души́ть (imperfective infinitive)
ду́шений (imperfective passive past)
impersonal: ду́шено (imperfective passive past)
ду́шачи (adverbial imperfective present)
души́вши (adverbial imperfective past)
душу́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду души́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду души́ть (first-person future imperfective singular)
души́тиму (first-person future imperfective singular)
ду́шиш (imperfective present second-person singular)
бу́деш души́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш души́ть (future imperfective second-person singular)
души́тимеш (future imperfective second-person singular)
ду́шить (imperfective present singular third-person)
бу́де души́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де души́ть (future imperfective singular third-person)
души́тиме (future imperfective singular third-person)
ду́шим (first-person imperfective plural present)
ду́шимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо души́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо души́ть (first-person future imperfective plural)
души́тимемо (first-person future imperfective plural)
души́тимем (first-person future imperfective plural)
ду́шите (imperfective plural present second-person)
бу́дете души́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете души́ть (future imperfective plural second-person)
души́тимете (future imperfective plural second-person)
ду́шать (imperfective plural present third-person)
бу́дуть души́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть души́ть (future imperfective plural third-person)
души́тимуть (future imperfective plural third-person)
душі́м (first-person imperative plural)
душі́мо (first-person imperative plural)
души́ (imperative second-person singular)
душі́ть (imperative plural second-person)
души́в (masculine past singular)
души́ли (masculine past plural)
души́ла (feminine past singular)
души́ли (feminine past plural)
души́ло (neuter past singular)
души́ли (neuter past plural)

Inherited from Proto-Slavic *dušiti (“to suffocate, to choke”). Cognate with Belarusian душы́ць (dušýcʹ), Russian души́ть (dušítʹ), Czech dusit, Polish dusić, Bulgarian душа́ (dušá), Slovene dušiti.

inh+

(transitive) to smother, to strangle, to choke, to suffocate

(transitive) to suppress, to oppress, to repress, to stifle

(transitive) to weight heavily, to depress


душити

uk-verb

души́ти • (dušýty) impf (perfective надуши́ти or подуши́ти)

души́ти (canonical)
dušýty (romanization)
надуши́ти (perfective)
подуши́ти (perfective)
души́ти (imperfective infinitive)
души́ть (imperfective infinitive)
ду́шений (imperfective passive past)
impersonal: ду́шено (imperfective passive past)
ду́шачи (adverbial imperfective present)
души́вши (adverbial imperfective past)
душу́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду души́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду души́ть (first-person future imperfective singular)
души́тиму (first-person future imperfective singular)
ду́шиш (imperfective present second-person singular)
бу́деш души́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш души́ть (future imperfective second-person singular)
души́тимеш (future imperfective second-person singular)
ду́шить (imperfective present singular third-person)
бу́де души́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де души́ть (future imperfective singular third-person)
души́тиме (future imperfective singular third-person)
ду́шим (first-person imperfective plural present)
ду́шимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо души́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо души́ть (first-person future imperfective plural)
души́тимемо (first-person future imperfective plural)
души́тимем (first-person future imperfective plural)
ду́шите (imperfective plural present second-person)
бу́дете души́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете души́ть (future imperfective plural second-person)
души́тимете (future imperfective plural second-person)
ду́шать (imperfective plural present third-person)
бу́дуть души́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть души́ть (future imperfective plural third-person)
души́тимуть (future imperfective plural third-person)
душі́м (first-person imperative plural)
душі́мо (first-person imperative plural)
души́ (imperative second-person singular)
душі́ть (imperative plural second-person)
души́в (masculine past singular)
души́ли (masculine past plural)
души́ла (feminine past singular)
души́ли (feminine past plural)
души́ло (neuter past singular)
души́ли (neuter past plural)

Inherited from Proto-Slavic *dȗšiti (“to sniff, to scent”). By surface analysis, дух(и) (dux(y)) + -ити (-yty). Cognate with Belarusian душы́ць (dušýcʹ), Russian души́ть (dušítʹ).


нагодувати

uk-verb

нагодо́вувати

нагодува́ти • (nahoduváty) pf (imperfective нагодо́вувати)

нагодува́ти (canonical)
nahoduváty (romanization)
нагодо́вувати (imperfective)
нагодува́ти (infinitive perfective)
нагодува́ть (infinitive perfective)
нагодо́ваний (passive past perfective)
impersonal: нагодо́вано (passive past perfective)
нагодува́вши (adverbial past perfective)
нагоду́ю (first-person future perfective singular)
нагоду́єш (future perfective second-person singular)
нагоду́є (future perfective singular third-person)
нагоду́єм (first-person future perfective plural)
нагоду́ємо (first-person future perfective plural)
нагоду́єте (future perfective plural second-person)
нагоду́ють (future perfective plural third-person)
нагоду́ймо (first-person imperative plural)
нагоду́й (imperative second-person singular)
нагоду́йте (imperative plural second-person)
нагодува́в (masculine past singular)
нагодува́ли (masculine past plural)
нагодува́ла (feminine past singular)
нагодува́ли (feminine past plural)
нагодува́ло (neuter past singular)
нагодува́ли (neuter past plural)

Uk-нагодувати.ogg

to feed (give someone or something food to eat)


нагодовувати

нагодо́вувати

нагодо́вувати • (nahodóvuvaty) impf (perfective нагодува́ти)

нагодо́вувати (canonical)
nahodóvuvaty (romanization)
нагодува́ти (perfective)
нагодо́вувати (imperfective infinitive)
нагодо́вувать (imperfective infinitive)
нагодо́вуючи (adverbial imperfective present)
нагодо́вувавши (adverbial imperfective past)
нагодо́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду нагодо́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду нагодо́вувать (first-person future imperfective singular)
нагодо́вуватиму (first-person future imperfective singular)
нагодо́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш нагодо́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш нагодо́вувать (future imperfective second-person singular)
нагодо́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
нагодо́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де нагодо́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де нагодо́вувать (future imperfective singular third-person)
нагодо́вуватиме (future imperfective singular third-person)
нагодо́вуєм (first-person imperfective plural present)
нагодо́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо нагодо́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо нагодо́вувать (first-person future imperfective plural)
нагодо́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
нагодо́вуватимем (first-person future imperfective plural)
нагодо́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете нагодо́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете нагодо́вувать (future imperfective plural second-person)
нагодо́вуватимете (future imperfective plural second-person)
нагодо́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть нагодо́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть нагодо́вувать (future imperfective plural third-person)
нагодо́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
нагодо́вуймо (first-person imperative plural)
нагодо́вуй (imperative second-person singular)
нагодо́вуйте (imperative plural second-person)
нагодо́вував (masculine past singular)
нагодо́вували (masculine past plural)
нагодо́вувала (feminine past singular)
нагодо́вували (feminine past plural)
нагодо́вувало (neuter past singular)
нагодо́вували (neuter past plural)

[nɐɦɔˈdɔwʊʋɐte]

From the нагодо́в- (nahodóv-) stem of нагодува́ти (nahoduváty) + -ува́ти (-uváty)


поквапити

uk-verb

поква́плювати

поква́пити • (pokvápyty) pf (imperfective ква́пити or поква́плювати)

поква́пити (canonical)
pokvápyty (romanization)
ква́пити (imperfective)
поква́плювати (imperfective)
поква́пити (imperfective infinitive)
поква́пить (imperfective infinitive)
поква́плений (imperfective passive past)
impersonal: поква́плено (imperfective passive past)
поква́плячи (adverbial imperfective present)
поква́пивши (adverbial imperfective past)
поква́плю (first-person imperfective present singular)
бу́ду поква́пити (first-person future imperfective singular)
бу́ду поква́пить (first-person future imperfective singular)
поква́питиму (first-person future imperfective singular)
поква́пиш (imperfective present second-person singular)
бу́деш поква́пити (future imperfective second-person singular)
бу́деш поква́пить (future imperfective second-person singular)
поква́питимеш (future imperfective second-person singular)
поква́пить (imperfective present singular third-person)
бу́де поква́пити (future imperfective singular third-person)
бу́де поква́пить (future imperfective singular third-person)
поква́питиме (future imperfective singular third-person)
поква́пим (first-person imperfective plural present)
поква́пимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо поква́пити (first-person future imperfective plural)
бу́демо поква́пить (first-person future imperfective plural)
поква́питимемо (first-person future imperfective plural)
поква́питимем (first-person future imperfective plural)
поква́пите (imperfective plural present second-person)
бу́дете поква́пити (future imperfective plural second-person)
бу́дете поква́пить (future imperfective plural second-person)
поква́питимете (future imperfective plural second-person)
поква́плять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть поква́пити (future imperfective plural third-person)
бу́дуть поква́пить (future imperfective plural third-person)
поква́питимуть (future imperfective plural third-person)
поква́пмо (first-person imperative plural)
поква́п (imperative second-person singular)
поква́пте (imperative plural second-person)
поква́пив (masculine past singular)
поква́пили (masculine past plural)
поква́пила (feminine past singular)
поква́пили (feminine past plural)
поква́пило (neuter past singular)
поква́пили (neuter past plural)

Uk-поквапити.ogg

From по- (po-) + ква́пити (kvápyty). Compare Belarusian паква́піць (pakvápicʹ), Polish pokwapić.

(transitive) to hurry, to hasten, to rush, to press, to precipitate


квапитися

поква́питися

ква́питися • (kvápytysja) impf (perfective поква́питися)

ква́питися (canonical)
kvápytysja (romanization)
поква́питися (perfective)
ква́питися (imperfective infinitive)
ква́питись (imperfective infinitive)
ква́питься (imperfective infinitive)
ква́плячись (adverbial imperfective present)
ква́пившись (adverbial imperfective past)
ква́плюся (first-person imperfective present singular)
ква́плюсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду ква́питися (first-person future imperfective singular)
бу́ду ква́питись (first-person future imperfective singular)
бу́ду ква́питься (first-person future imperfective singular)
ква́питимусь (first-person future imperfective singular)
ква́питимуся (first-person future imperfective singular)
ква́пишся (imperfective present second-person singular)
бу́деш ква́питися (future imperfective second-person singular)
бу́деш ква́питись (future imperfective second-person singular)
бу́деш ква́питься (future imperfective second-person singular)
ква́питимешся (future imperfective second-person singular)
ква́питься (imperfective present singular third-person)
бу́де ква́питися (future imperfective singular third-person)
бу́де ква́питись (future imperfective singular third-person)
бу́де ква́питься (future imperfective singular third-person)
ква́питиметься (future imperfective singular third-person)
ква́пимся (first-person imperfective plural present)
ква́пимося (first-person imperfective plural present)
ква́пимось (first-person imperfective plural present)
бу́демо ква́питися (first-person future imperfective plural)
бу́демо ква́питись (first-person future imperfective plural)
бу́демо ква́питься (first-person future imperfective plural)
ква́питимемось (first-person future imperfective plural)
ква́питимемося (first-person future imperfective plural)
ква́питимемся (first-person future imperfective plural)
ква́питеся (imperfective plural present second-person)
ква́питесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете ква́питися (future imperfective plural second-person)
бу́дете ква́питись (future imperfective plural second-person)
бу́дете ква́питься (future imperfective plural second-person)
ква́питиметесь (future imperfective plural second-person)
ква́питиметеся (future imperfective plural second-person)
ква́пляться (imperfective plural present third-person)
бу́дуть ква́питися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть ква́питись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть ква́питься (future imperfective plural third-person)
ква́питимуться (future imperfective plural third-person)
ква́пмося (first-person imperative plural)
ква́пмось (first-person imperative plural)
ква́пся (imperative second-person singular)
ква́птеся (imperative plural second-person)
ква́птесь (imperative plural second-person)
ква́пився (masculine past singular)
ква́пивсь (masculine past singular)
ква́пилися (masculine past plural)
ква́пились (masculine past plural)
ква́пилася (feminine past singular)
ква́пилась (feminine past singular)
ква́пилися (feminine past plural)
ква́пились (feminine past plural)
ква́пилося (neuter past singular)
ква́пилось (neuter past singular)
ква́пилися (neuter past plural)
ква́пились (neuter past plural)

uk-conj

ква́питися<4a.impf>

Uk-квапитися.ogg

From ква́пити (kvápyty) + -ся (-sja). Compare Belarusian ква́піцца (kvápicca), Polish kwapić się.

(intransitive) to hurry, to be in a hurry, to be in haste, to be in a rush


квапити

uk-verb

ква́пити • (kvápyty) impf (perfective поква́пити)

ква́пити (canonical)
kvápyty (romanization)
поква́пити (perfective)
ква́пити (imperfective infinitive)
ква́пить (imperfective infinitive)
ква́плений (imperfective passive past)
impersonal: ква́плено (imperfective passive past)
ква́плячи (adverbial imperfective present)
ква́пивши (adverbial imperfective past)
ква́плю (first-person imperfective present singular)
бу́ду ква́пити (first-person future imperfective singular)
бу́ду ква́пить (first-person future imperfective singular)
ква́питиму (first-person future imperfective singular)
ква́пиш (imperfective present second-person singular)
бу́деш ква́пити (future imperfective second-person singular)
бу́деш ква́пить (future imperfective second-person singular)
ква́питимеш (future imperfective second-person singular)
ква́пить (imperfective present singular third-person)
бу́де ква́пити (future imperfective singular third-person)
бу́де ква́пить (future imperfective singular third-person)
ква́питиме (future imperfective singular third-person)
ква́пим (first-person imperfective plural present)
ква́пимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо ква́пити (first-person future imperfective plural)
бу́демо ква́пить (first-person future imperfective plural)
ква́питимемо (first-person future imperfective plural)
ква́питимем (first-person future imperfective plural)
ква́пите (imperfective plural present second-person)
бу́дете ква́пити (future imperfective plural second-person)
бу́дете ква́пить (future imperfective plural second-person)
ква́питимете (future imperfective plural second-person)
ква́плять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть ква́пити (future imperfective plural third-person)
бу́дуть ква́пить (future imperfective plural third-person)
ква́питимуть (future imperfective plural third-person)
ква́пмо (first-person imperative plural)
квап (imperative second-person singular)
ква́пте (imperative plural second-person)
ква́пив (masculine past singular)
ква́пили (masculine past plural)
ква́пила (feminine past singular)
ква́пили (feminine past plural)
ква́пило (neuter past singular)
ква́пили (neuter past plural)

Inherited from Old Ruthenian ква́пити (kvápiti), from Proto-Slavic *kvapiti. Cognate with Belarusian ква́піць (kvápicʹ), Czech kvapit, Polish kwapić. Originally a causative of кипі́ти (kypíty).


випросити

uk-verb

випро́шувати

ви́просити • (výprosyty) pf (imperfective випро́шувати)

ви́просити (canonical)
výprosyty (romanization)
випро́шувати (imperfective)
ви́просити (infinitive perfective)
ви́просить (infinitive perfective)
ви́прошений (passive past perfective)
impersonal: ви́прошено (passive past perfective)
ви́просивши (adverbial past perfective)
ви́прошу (first-person future perfective singular)
ви́просиш (future perfective second-person singular)
ви́просить (future perfective singular third-person)
ви́просим (first-person future perfective plural)
ви́просимо (first-person future perfective plural)
ви́просите (future perfective plural second-person)
ви́просять (future perfective plural third-person)
ви́просім (first-person imperative plural)
ви́просімо (first-person imperative plural)
ви́проси (imperative second-person singular)
ви́просіть (imperative plural second-person)
ви́просив (masculine past singular)
ви́просили (masculine past plural)
ви́просила (feminine past singular)
ви́просили (feminine past plural)
ви́просило (neuter past singular)
ви́просили (neuter past plural)

From ви́- (vý-) + проси́ти (prosýty). Compare Russian вы́просить (výprositʹ), Belarusian вы́прасіць (výprasicʹ), Polish wyprosić.

(transitive) to ask for, to beg for, to solicit


випрошувати

випро́шувати

випро́шувати • (vypróšuvaty) impf (perfective ви́просити)

випро́шувати (canonical)
vypróšuvaty (romanization)
ви́просити (perfective)
випро́шувати (imperfective infinitive)
випро́шувать (imperfective infinitive)
випро́шуваний (imperfective passive past)
impersonal: випро́шувано (imperfective passive past)
випро́шуючи (adverbial imperfective present)
випро́шувавши (adverbial imperfective past)
випро́шую (first-person imperfective present singular)
бу́ду випро́шувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду випро́шувать (first-person future imperfective singular)
випро́шуватиму (first-person future imperfective singular)
випро́шуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш випро́шувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш випро́шувать (future imperfective second-person singular)
випро́шуватимеш (future imperfective second-person singular)
випро́шує (imperfective present singular third-person)
бу́де випро́шувати (future imperfective singular third-person)
бу́де випро́шувать (future imperfective singular third-person)
випро́шуватиме (future imperfective singular third-person)
випро́шуєм (first-person imperfective plural present)
випро́шуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо випро́шувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо випро́шувать (first-person future imperfective plural)
випро́шуватимемо (first-person future imperfective plural)
випро́шуватимем (first-person future imperfective plural)
випро́шуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете випро́шувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете випро́шувать (future imperfective plural second-person)
випро́шуватимете (future imperfective plural second-person)
випро́шують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть випро́шувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть випро́шувать (future imperfective plural third-person)
випро́шуватимуть (future imperfective plural third-person)
випро́шуймо (first-person imperative plural)
випро́шуй (imperative second-person singular)
випро́шуйте (imperative plural second-person)
випро́шував (masculine past singular)
випро́шували (masculine past plural)
випро́шувала (feminine past singular)
випро́шували (feminine past plural)
випро́шувало (neuter past singular)
випро́шували (neuter past plural)

[ʋeˈprɔʃʊʋɐte]

From the випрош- (vyproš-) stem of ви́просити (výprosyty) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian выпра́шивать (vyprášivatʹ), Belarusian выпро́шваць (vypróšvacʹ), Polish wypraszać.

cog

выпра́шивать


утримати

uk-verb

утри́мати • (utrýmaty) pf (imperfective утри́мувати)

утри́мати (canonical)
utrýmaty (romanization)
утри́мувати (imperfective)
утри́мати (infinitive perfective)
утри́мать (infinitive perfective)
утри́мавши (adverbial past perfective)
утри́маю (first-person future perfective singular)
утри́маєш (future perfective second-person singular)
утри́має (future perfective singular third-person)
утри́маєм (first-person future perfective plural)
утри́маємо (first-person future perfective plural)
утри́маєте (future perfective plural second-person)
утри́мають (future perfective plural third-person)
утри́маймо (first-person imperative plural)
утри́май (imperative second-person singular)
утри́майте (imperative plural second-person)
утри́мав (masculine past singular)
утри́мали (masculine past plural)
утри́мала (feminine past singular)
утри́мали (feminine past plural)
утри́мало (neuter past singular)
утри́мали (neuter past plural)

Uk-утримати.ogg

From у- (u-) + три́мати (trýmaty). Compare Polish utrzymać.

to keep (maintain the condition of; to preserve in a certain state)

to keep, to retain (maintain possession of)

to deduct, to keep back, to retain, to withhold


утримувати

утри́мувати • (utrýmuvaty) impf (perfective утри́мати)

утри́мувати (canonical)
utrýmuvaty (romanization)
утри́мати (perfective)
утри́мувати (imperfective infinitive)
утри́мувать (imperfective infinitive)
утри́муваний (imperfective passive past)
impersonal: утри́мувано (imperfective passive past)
утри́муючи (adverbial imperfective present)
утри́мувавши (adverbial imperfective past)
утри́мую (first-person imperfective present singular)
бу́ду втри́мувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду втри́мувать (first-person future imperfective singular)
утри́муватиму (first-person future imperfective singular)
утри́муєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш утри́мувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш утри́мувать (future imperfective second-person singular)
утри́муватимеш (future imperfective second-person singular)
утри́мує (imperfective present singular third-person)
бу́де втри́мувати (future imperfective singular third-person)
бу́де втри́мувать (future imperfective singular third-person)
утри́муватиме (future imperfective singular third-person)
утри́муєм (first-person imperfective plural present)
утри́муємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо втри́мувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо втри́мувать (first-person future imperfective plural)
утри́муватимемо (first-person future imperfective plural)
утри́муватимем (first-person future imperfective plural)
утри́муєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете втри́мувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете втри́мувать (future imperfective plural second-person)
утри́муватимете (future imperfective plural second-person)
утри́мують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть утри́мувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть утри́мувать (future imperfective plural third-person)
утри́муватимуть (future imperfective plural third-person)
утри́муймо (first-person imperative plural)
утри́муй (imperative second-person singular)
утри́муйте (imperative plural second-person)
утри́мував (masculine past singular)
утри́мували (masculine past plural)
утри́мувала (feminine past singular)
утри́мували (feminine past plural)
утри́мувало (neuter past singular)
утри́мували (neuter past plural)

Uk-утримувати.ogg

From утри́мати (utrýmaty) + -ува́ти (-uváty). Compare Polish utrzymywać.


утримувати

утри́мувати (canonical)
utrýmuvaty (romanization)
утри́мувати (imperfective infinitive)
утри́мувать (imperfective infinitive)
утри́муючи (adverbial imperfective present)
утри́мувавши (adverbial imperfective past)
утри́мую (first-person imperfective present singular)
бу́ду втри́мувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду втри́мувать (first-person future imperfective singular)
утри́муватиму (first-person future imperfective singular)
утри́муєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш утри́мувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш утри́мувать (future imperfective second-person singular)
утри́муватимеш (future imperfective second-person singular)
утри́мує (imperfective present singular third-person)
бу́де втри́мувати (future imperfective singular third-person)
бу́де втри́мувать (future imperfective singular third-person)
утри́муватиме (future imperfective singular third-person)
утри́муєм (first-person imperfective plural present)
утри́муємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо втри́мувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо втри́мувать (first-person future imperfective plural)
утри́муватимемо (first-person future imperfective plural)
утри́муватимем (first-person future imperfective plural)
утри́муєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете втри́мувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете втри́мувать (future imperfective plural second-person)
утри́муватимете (future imperfective plural second-person)
утри́мують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть утри́мувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть утри́мувать (future imperfective plural third-person)
утри́муватимуть (future imperfective plural third-person)
утри́муймо (first-person imperative plural)
утри́муй (imperative second-person singular)
утри́муйте (imperative plural second-person)
утри́мував (masculine past singular)
утри́мували (masculine past plural)
утри́мувала (feminine past singular)
утри́мували (feminine past plural)
утри́мувало (neuter past singular)
утри́мували (neuter past plural)

Uk-утримувати.ogg

to keep, to sustain (provide for or nourish; supply with necessities)

to keep (maintain (an establishment or institution); to conduct; to manage)

to keep, to maintain (preserve in a certain state)


дрижати

дрижа́ти • (dryžáty) impf

дрижа́ти (canonical)
dryžáty (romanization)
дрижа́ти (imperfective infinitive)
дрижа́ть (imperfective infinitive)
дрижачи́ (adverbial imperfective present)
дрижа́вши (adverbial imperfective past)
дрижу́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду дрижа́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду дрижа́ть (first-person future imperfective singular)
дрижа́тиму (first-person future imperfective singular)
дрижи́ш (imperfective present second-person singular)
бу́деш дрижа́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш дрижа́ть (future imperfective second-person singular)
дрижа́тимеш (future imperfective second-person singular)
дрижи́ть (imperfective present singular third-person)
бу́де дрижа́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де дрижа́ть (future imperfective singular third-person)
дрижа́тиме (future imperfective singular third-person)
дрижи́м (first-person imperfective plural present)
дрижимо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо дрижа́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо дрижа́ть (first-person future imperfective plural)
дрижа́тимемо (first-person future imperfective plural)
дрижа́тимем (first-person future imperfective plural)
дрижите́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете дрижа́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете дрижа́ть (future imperfective plural second-person)
дрижа́тимете (future imperfective plural second-person)
дрижа́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть дрижа́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть дрижа́ть (future imperfective plural third-person)
дрижа́тимуть (future imperfective plural third-person)
дрижі́м (first-person imperative plural)
дрижі́мо (first-person imperative plural)
дрижи́ (imperative second-person singular)
дрижі́ть (imperative plural second-person)
дрижа́в (masculine past singular)
дрижа́ли (masculine past plural)
дрижа́ла (feminine past singular)
дрижа́ли (feminine past plural)
дрижа́ло (neuter past singular)
дрижа́ли (neuter past plural)

Uk-дрижати.ogg

Inherited from Proto-Slavic *drъžati. Cognate with Russian дрожа́ть (drožátʹ), Polish drżeć.

(intransitive) to quake, to quiver, to shake, to shiver, to tremble


повеліти

повелі́ти • (povelíty) pf (imperfective велі́ти or повеліва́ти)

повелі́ти (canonical)
povelíty (romanization)
велі́ти (imperfective)
повеліва́ти (imperfective)
повелі́ти (infinitive perfective)
повелі́ть (infinitive perfective)
повелі́вши (adverbial past perfective)
повелю́ (first-person future perfective singular)
повели́ш (future perfective second-person singular)
повели́ть (future perfective singular third-person)
повели́м (first-person future perfective plural)
повелимо́ (first-person future perfective plural)
повелите́ (future perfective plural second-person)
повеля́ть (future perfective plural third-person)
повелі́м (first-person imperative plural)
повелі́мо (first-person imperative plural)
повели́ (imperative second-person singular)
повелі́ть (imperative plural second-person)
повелі́в (masculine past singular)
повелі́ли (masculine past plural)
повелі́ла (feminine past singular)
повелі́ли (feminine past plural)
повелі́ло (neuter past singular)
повелі́ли (neuter past plural)

Uk-повеліти.ogg


повелівати

повеліва́ти • (poveliváty) impf (perfective повелі́ти)

повеліва́ти (canonical)
poveliváty (romanization)
повелі́ти (perfective)
повеліва́ти (imperfective infinitive)
повеліва́ть (imperfective infinitive)
повеліва́ючи (adverbial imperfective present)
повеліва́вши (adverbial imperfective past)
повеліва́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду повеліва́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду повеліва́ть (first-person future imperfective singular)
повеліва́тиму (first-person future imperfective singular)
повеліва́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш повеліва́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш повеліва́ть (future imperfective second-person singular)
повеліва́тимеш (future imperfective second-person singular)
повеліва́є (imperfective present singular third-person)
бу́де повеліва́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де повеліва́ть (future imperfective singular third-person)
повеліва́тиме (future imperfective singular third-person)
повеліва́єм (first-person imperfective plural present)
повеліва́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо повеліва́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо повеліва́ть (first-person future imperfective plural)
повеліва́тимемо (first-person future imperfective plural)
повеліва́тимем (first-person future imperfective plural)
повеліва́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете повеліва́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете повеліва́ть (future imperfective plural second-person)
повеліва́тимете (future imperfective plural second-person)
повеліва́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть повеліва́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть повеліва́ть (future imperfective plural third-person)
повеліва́тимуть (future imperfective plural third-person)
повеліва́ймо (first-person imperative plural)
повеліва́й (imperative second-person singular)
повеліва́йте (imperative plural second-person)
повеліва́в (masculine past singular)
повеліва́ли (masculine past plural)
повеліва́ла (feminine past singular)
повеліва́ли (feminine past plural)
повеліва́ло (neuter past singular)
повеліва́ли (neuter past plural)

From повелі́(ти) (povelí(ty)) + -ва́ти (-váty).

af

(intransitive, dated, poetic) to rule (over), to command (over)

(intransitive) to enjoin, to order, to command


веліти

uk-verb

велі́ти • (velíty) impf (perfective повелі́ти)

велі́ти (canonical)
velíty (romanization)
повелі́ти (perfective)
велі́ти (imperfective infinitive)
велі́ть (imperfective infinitive)
велячи́ (adverbial imperfective present)
велі́вши (adverbial imperfective past)
велю́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду велі́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду велі́ть (first-person future imperfective singular)
велі́тиму (first-person future imperfective singular)
вели́ш (imperfective present second-person singular)
бу́деш велі́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш велі́ть (future imperfective second-person singular)
велі́тимеш (future imperfective second-person singular)
вели́ть (imperfective present singular third-person)
бу́де велі́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де велі́ть (future imperfective singular third-person)
велі́тиме (future imperfective singular third-person)
вели́м (first-person imperfective plural present)
велимо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо велі́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо велі́ть (first-person future imperfective plural)
велі́тимемо (first-person future imperfective plural)
велі́тимем (first-person future imperfective plural)
велите́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете велі́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете велі́ть (future imperfective plural second-person)
велі́тимете (future imperfective plural second-person)
веля́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть велі́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть велі́ть (future imperfective plural third-person)
велі́тимуть (future imperfective plural third-person)
велі́м (first-person imperative plural)
велі́мо (first-person imperative plural)
вели́ (imperative second-person singular)
велі́ть (imperative plural second-person)
велі́в (masculine past singular)
велі́ли (masculine past plural)
велі́ла (feminine past singular)
велі́ли (feminine past plural)
велі́ло (neuter past singular)
велі́ли (neuter past plural)

Inherited from Old East Slavic велѣти (velěti), from Proto-Slavic *velěti. Cognate with Russian велеть (veletʹ), Old Church Slavonic велѣти (velěti), Serbo-Croatian вѐлӣм, Czech velet.


дряпати

дря́пати (canonical)
drjápaty (romanization)
дря́пати (imperfective infinitive)
дря́пать (imperfective infinitive)
дря́паний (imperfective passive past)
impersonal: дря́пано (imperfective passive past)
дря́паючи (adverbial imperfective present)
дря́павши (adverbial imperfective past)
дря́паю (first-person imperfective present singular)
бу́ду дря́пати (first-person future imperfective singular)
бу́ду дря́пать (first-person future imperfective singular)
дря́патиму (first-person future imperfective singular)
дря́паєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш дря́пати (future imperfective second-person singular)
бу́деш дря́пать (future imperfective second-person singular)
дря́патимеш (future imperfective second-person singular)
дря́пає (imperfective present singular third-person)
бу́де дря́пати (future imperfective singular third-person)
бу́де дря́пать (future imperfective singular third-person)
дря́патиме (future imperfective singular third-person)
дря́паєм (first-person imperfective plural present)
дря́паємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо дря́пати (first-person future imperfective plural)
бу́демо дря́пать (first-person future imperfective plural)
дря́патимемо (first-person future imperfective plural)
дря́патимем (first-person future imperfective plural)
дря́паєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете дря́пати (future imperfective plural second-person)
бу́дете дря́пать (future imperfective plural second-person)
дря́патимете (future imperfective plural second-person)
дря́пають (imperfective plural present third-person)
бу́дуть дря́пати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть дря́пать (future imperfective plural third-person)
дря́патимуть (future imperfective plural third-person)
дря́паймо (first-person imperative plural)
дря́пай (imperative second-person singular)
дря́пайте (imperative plural second-person)
дря́пав (masculine past singular)
дря́пали (masculine past plural)
дря́пала (feminine past singular)
дря́пали (feminine past plural)
дря́пало (neuter past singular)
дря́пали (neuter past plural)

Uk-дряпати.ogg

Inherited from Proto-Slavic *drapati. Soft "р" is probably of expressive origin, compare Slovak driapať for the same development. Doublet of дра́пати (drápaty) without soft "р". Cognate with Belarusian дра́паць (drápacʹ), Russian дра́пать (drápatʹ), Czech drápat, Polish drapać.

(transitive) to scratch, to claw, to scrape

(intransitive, colloquial) to scrawl, to scribble


дражнити

uk-verb

дражни́ти • (dražnýty) impf

дражни́ти (canonical)
dražnýty (romanization)
дражни́ти (imperfective infinitive)
дражни́ть (imperfective infinitive)
дра́жнений (imperfective passive past)
impersonal: дра́жнено (imperfective passive past)
дра́жнячи (adverbial imperfective present)
дражни́вши (adverbial imperfective past)
дражню́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду дражни́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду дражни́ть (first-person future imperfective singular)
дражни́тиму (first-person future imperfective singular)
дра́жниш (imperfective present second-person singular)
бу́деш дражни́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш дражни́ть (future imperfective second-person singular)
дражни́тимеш (future imperfective second-person singular)
дра́жнить (imperfective present singular third-person)
бу́де дражни́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де дражни́ть (future imperfective singular third-person)
дражни́тиме (future imperfective singular third-person)
дра́жним (first-person imperfective plural present)
дра́жнимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо дражни́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо дражни́ть (first-person future imperfective plural)
дражни́тимемо (first-person future imperfective plural)
дражни́тимем (first-person future imperfective plural)
дра́жните (imperfective plural present second-person)
бу́дете дражни́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете дражни́ть (future imperfective plural second-person)
дражни́тимете (future imperfective plural second-person)
дра́жнять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть дражни́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть дражни́ть (future imperfective plural third-person)
дражни́тимуть (future imperfective plural third-person)
дражні́м (first-person imperative plural)
дражні́мо (first-person imperative plural)
дражни́ (imperative second-person singular)
дражні́ть (imperative plural second-person)
дражни́в (masculine past singular)
дражни́ли (masculine past plural)
дражни́ла (feminine past singular)
дражни́ли (feminine past plural)
дражни́ло (neuter past singular)
дражни́ли (neuter past plural)

Inherited from Proto-Slavic *drazniti. Doublet of дразни́ти (draznýty). Cognate with Belarusian дражні́ць (dražnícʹ), Russian дразни́ть (draznítʹ), Bulgarian дра́зня (dráznja), Polish drażnić.

(transitive) to tease, to entice, to tempt

(transitive) to tease, to poke fun at, to pick on, to chaff, to bother


дразнити

дразни́ти (canonical)
draznýty (romanization)
дразни́ти (imperfective infinitive)
дразни́ть (imperfective infinitive)
дра́знений (imperfective passive past)
impersonal: дра́знено (imperfective passive past)
дра́знячи (adverbial imperfective present)
дразни́вши (adverbial imperfective past)
дразню́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду дразни́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду дразни́ть (first-person future imperfective singular)
дразни́тиму (first-person future imperfective singular)
дра́зниш (imperfective present second-person singular)
бу́деш дразни́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш дразни́ть (future imperfective second-person singular)
дразни́тимеш (future imperfective second-person singular)
дра́знить (imperfective present singular third-person)
бу́де дразни́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де дразни́ть (future imperfective singular third-person)
дразни́тиме (future imperfective singular third-person)
дра́зним (first-person imperfective plural present)
дра́знимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо дразни́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо дразни́ть (first-person future imperfective plural)
дразни́тимемо (first-person future imperfective plural)
дразни́тимем (first-person future imperfective plural)
дра́зните (imperfective plural present second-person)
бу́дете дразни́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете дразни́ть (future imperfective plural second-person)
дразни́тимете (future imperfective plural second-person)
дра́знять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть дразни́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть дразни́ть (future imperfective plural third-person)
дразни́тимуть (future imperfective plural third-person)
дразні́м (first-person imperative plural)
дразні́мо (first-person imperative plural)
дразни́ (imperative second-person singular)
дразні́ть (imperative plural second-person)
дразни́в (masculine past singular)
дразни́ли (masculine past plural)
дразни́ла (feminine past singular)
дразни́ли (feminine past plural)
дразни́ло (neuter past singular)
дразни́ли (neuter past plural)

Inherited from Proto-Slavic *drazniti. Doublet of дражни́ти (dražnýty). Cognate with Belarusian дражні́ць (dražnícʹ), Russian дразни́ть (draznítʹ), Bulgarian дра́зня (dráznja), Polish drażnić.

(transitive) to tease, to poke fun of, to pick on, to chaff, to bother


загарбати

зага́рбувати

зага́рбати • (zahárbaty) pf (imperfective зага́рбувати)

зага́рбати (canonical)
zahárbaty (romanization)
зага́рбувати (imperfective)
зага́рбати (infinitive perfective)
зага́рбать (infinitive perfective)
зага́рбаний (passive past perfective)
impersonal: зага́рбано (passive past perfective)
зага́рбавши (adverbial past perfective)
зага́рбаю (first-person future perfective singular)
зага́рбаєш (future perfective second-person singular)
зага́рбає (future perfective singular third-person)
зага́рбаєм (first-person future perfective plural)
зага́рбаємо (first-person future perfective plural)
зага́рбаєте (future perfective plural second-person)
зага́рбають (future perfective plural third-person)
зага́рбаймо (first-person imperative plural)
зага́рбай (imperative second-person singular)
зага́рбайте (imperative plural second-person)
зага́рбав (masculine past singular)
зага́рбали (masculine past plural)
зага́рбала (feminine past singular)
зага́рбали (feminine past plural)
зага́рбало (neuter past singular)
зага́рбали (neuter past plural)

From за- (za-) + га́рбати (hárbaty). Compare Polish zagarnac.

to appropriate someone else's property by resorting to violence or subterfuge

to grab, scoop up, (brazenly take something or someone)


мобілізовані

head

мобілізо́вані

мобілізо́вані • (mobilizóvani)

мобілізо́вані (canonical)
mobilizóvani (romanization)

мобілізо́ваний мобілізований#Ukrainian

inflection of мобілізо́ваний (mobilizóvanyj):

мобілізо́ваний мобілізований#Ukrainian


подохнути

uk-verb

подо́хнути • (podóxnuty) pf (imperfective подиха́ти)

подо́хнути (canonical)
podóxnuty (romanization)
подиха́ти (imperfective)
подо́хнути (infinitive perfective)
подо́хнуть (infinitive perfective)
подо́хлий (active past perfective)
подо́хнувши (adverbial past perfective)
подо́хши (adverbial past perfective)
подо́хну (first-person future perfective singular)
подо́хнеш (future perfective second-person singular)
подо́хне (future perfective singular third-person)
подо́хнем (first-person future perfective plural)
подо́хнемо (first-person future perfective plural)
подо́хнете (future perfective plural second-person)
подо́хнуть (future perfective plural third-person)
подо́хнім (first-person imperative plural)
подо́хнімо (first-person imperative plural)
подо́хни (imperative second-person singular)
подо́хніть (imperative plural second-person)
подо́х (masculine past singular)
подо́хнув (masculine past singular)
подо́хли (masculine past plural)
подо́хнули (masculine past plural)
подо́хла (feminine past singular)
подо́хнула (feminine past singular)
подо́хли (feminine past plural)
подо́хнули (feminine past plural)
подо́хло (neuter past singular)
подо́хнуло (neuter past singular)
подо́хли (neuter past plural)
подо́хнули (neuter past plural)

uk-conj

подо́х, подо́хнув

From по- (po-) + до́хнути (dóxnuty). Compare Russian подо́хнуть (podóxnutʹ).

(vulgar) to cark it, to croak, to kick the bucket, to peg out (to die: said of people)


глитнути

uk-verb

глитну́ти • (hlytnúty) pf (imperfective глита́ти)

глитну́ти (canonical)
hlytnúty (romanization)
глита́ти (imperfective)
глитну́ти (infinitive perfective)
глитну́ть (infinitive perfective)
гли́тнений (passive past perfective)
гли́тнутий (passive past perfective)
hlýtnenyj (passive past perfective)
hlýtnutyj (passive past perfective)
impersonal: гли́тнено (passive past perfective)
гли́тнуто (passive past perfective)
hlýtneno (passive past perfective)
hlýtnuto (passive past perfective)
глитну́вши (adverbial past perfective)
глитну́ (first-person future perfective singular)
глитне́ш (future perfective second-person singular)
глитне́ (future perfective singular third-person)
глитне́м (first-person future perfective plural)
глитнемо́ (first-person future perfective plural)
глитнете́ (future perfective plural second-person)
глитну́ть (future perfective plural third-person)
глитні́м (first-person imperative plural)
глитні́мо (first-person imperative plural)
глитни́ (imperative second-person singular)
глитні́ть (imperative plural second-person)
глитну́в (masculine past singular)
глитну́ли (masculine past plural)
глитну́ла (feminine past singular)
глитну́ли (feminine past plural)
глитну́ло (neuter past singular)
глитну́ли (neuter past plural)

Inherited from Proto-Slavic *glъtnǫti. Doublet of гли́ну́ти (hlýnúty). Cognate with Russian глотну́ть (glotnútʹ), Bulgarian гъ́лтна (gǎ́ltna), Macedonian голтне (goltne).


глинути

гли́нути or глину́ти • (hlýnuty or hlynúty) pf (imperfective глита́ти)

гли́нути (canonical)
глину́ти (canonical)
hlýnuty (romanization)
hlynúty (romanization)
глита́ти (imperfective)
гли́нути (infinitive perfective)
гли́нуть (infinitive perfective)
глину́ти (infinitive perfective)
глину́ть (infinitive perfective)
гли́нений (passive past perfective)
гли́нутий (passive past perfective)
hlýnenyj (passive past perfective)
hlýnutyj (passive past perfective)
impersonal: гли́нено (passive past perfective)
гли́нуто (passive past perfective)
hlýneno (passive past perfective)
hlýnuto (passive past perfective)
гли́нувши (adverbial past perfective)
глину́вши (adverbial past perfective)
гли́ну (first-person future perfective singular)
глину́ (first-person future perfective singular)
гли́неш (future perfective second-person singular)
глине́ш (future perfective second-person singular)
гли́не (future perfective singular third-person)
глине́ (future perfective singular third-person)
гли́нем (first-person future perfective plural)
гли́немо (first-person future perfective plural)
глине́м (first-person future perfective plural)
глинемо́ (first-person future perfective plural)
гли́нете (future perfective plural second-person)
глинете́ (future perfective plural second-person)
гли́нуть (future perfective plural third-person)
глину́ть (future perfective plural third-person)
гли́ньмо (first-person imperative plural)
глині́м (first-person imperative plural)
глині́мо (first-person imperative plural)
глинь (imperative second-person singular)
глини́ (imperative second-person singular)
гли́ньте (imperative plural second-person)
глині́ть (imperative plural second-person)
гли́нув (masculine past singular)
глину́в (masculine past singular)
гли́нули (masculine past plural)
глину́ли (masculine past plural)
гли́нула (feminine past singular)
глину́ла (feminine past singular)
гли́нули (feminine past plural)
глину́ли (feminine past plural)
гли́нуло (neuter past singular)
глину́ло (neuter past singular)
гли́нули (neuter past plural)
глину́ли (neuter past plural)

uk-conj

((гли́нути<3a.pf.tr.ppp>,глину́ти<3b.pf.tr.ppp>))

Inherited from Proto-Slavic *glъtnǫti. Doublet of глитну́ти (hlytnúty). Cognate with dialectal Russian гло́ну́ть (glónútʹ).

(transitive, rare) to swallow (up), to absorb


кришити

uk-verb

криши́ти • (kryšýty) impf

криши́ти (canonical)
kryšýty (romanization)
криши́ти (imperfective infinitive)
криши́ть (imperfective infinitive)
кри́шений (imperfective passive past)
impersonal: кри́шено (imperfective passive past)
кри́шачи (adverbial imperfective present)
криши́вши (adverbial imperfective past)
кришу́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду криши́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду криши́ть (first-person future imperfective singular)
криши́тиму (first-person future imperfective singular)
кри́шиш (imperfective present second-person singular)
бу́деш криши́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш криши́ть (future imperfective second-person singular)
криши́тимеш (future imperfective second-person singular)
кри́шить (imperfective present singular third-person)
бу́де криши́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де криши́ть (future imperfective singular third-person)
криши́тиме (future imperfective singular third-person)
кри́шим (first-person imperfective plural present)
кри́шимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо криши́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо криши́ть (first-person future imperfective plural)
криши́тимемо (first-person future imperfective plural)
криши́тимем (first-person future imperfective plural)
кри́шите (imperfective plural present second-person)
бу́дете криши́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете криши́ть (future imperfective plural second-person)
криши́тимете (future imperfective plural second-person)
кри́шать (imperfective plural present third-person)
бу́дуть криши́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть криши́ть (future imperfective plural third-person)
криши́тимуть (future imperfective plural third-person)
криші́м (first-person imperative plural)
криші́мо (first-person imperative plural)
криши́ (imperative second-person singular)
криші́ть (imperative plural second-person)
криши́в (masculine past singular)
криши́ли (masculine past plural)
криши́ла (feminine past singular)
криши́ли (feminine past plural)
криши́ло (neuter past singular)
криши́ли (neuter past plural)

Uk-кришити.ogg

Inherited from Proto-Slavic *krъšiti. Cognate with Russian кроши́ть (krošítʹ), Serbo-Croatian кр̀шити.

(transitive) to crumble, to crumb, to break into pieces

(transitive) to chop into pieces, to mince, to shred

(transitive, figurative, colloquial) to kill left and right, to kill in large numbers


дарити

дари́ти • (darýty) impf (perfective подари́ти)

дари́ти (canonical)
darýty (romanization)
подари́ти (perfective)
дари́ти (imperfective infinitive)
дари́ть (imperfective infinitive)
да́рений (imperfective passive past)
impersonal: да́рено (imperfective passive past)
да́рячи (adverbial imperfective present)
дари́вши (adverbial imperfective past)
дарю́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду дари́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду дари́ть (first-person future imperfective singular)
дари́тиму (first-person future imperfective singular)
да́риш (imperfective present second-person singular)
бу́деш дари́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш дари́ть (future imperfective second-person singular)
дари́тимеш (future imperfective second-person singular)
да́рить (imperfective present singular third-person)
бу́де дари́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де дари́ть (future imperfective singular third-person)
дари́тиме (future imperfective singular third-person)
да́рим (first-person imperfective plural present)
да́римо (first-person imperfective plural present)
бу́демо дари́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо дари́ть (first-person future imperfective plural)
дари́тимемо (first-person future imperfective plural)
дари́тимем (first-person future imperfective plural)
да́рите (imperfective plural present second-person)
бу́дете дари́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете дари́ть (future imperfective plural second-person)
дари́тимете (future imperfective plural second-person)
да́рять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть дари́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть дари́ть (future imperfective plural third-person)
дари́тимуть (future imperfective plural third-person)
дарі́м (first-person imperative plural)
дарі́мо (first-person imperative plural)
дари́ (imperative second-person singular)
дарі́ть (imperative plural second-person)
дари́в (masculine past singular)
дари́ли (masculine past plural)
дари́ла (feminine past singular)
дари́ли (feminine past plural)
дари́ло (neuter past singular)
дари́ли (neuter past plural)

Inherited from Old Ruthenian дари́ти (daríti), from Old East Slavic дарити (dariti), from Proto-Slavic *dariti. Equivalent to дар (dar) + -ити (-yty). Cognate with Belarusian дары́ць (darýcʹ), Russian дари́ть (darítʹ), Czech dařit, Polish darzyć.

inh+

кому́сь комусь

(colloquial, somewhat proscribed) to gift, to give, to bestow, to donate, to present (something to someone: кому́сь (dative) щось (accusative))


загартований

head

загарто́ваний

загарто́ваний • (zahartóvanyj)

загарто́ваний (canonical)
zahartóvanyj (romanization)
загарто́ваний (masculine nominative)
загарто́ване (neuter nominative)
загарто́вана (feminine nominative)
загарто́вані (nominative plural)
загарто́ваного (genitive masculine neuter)
загарто́ваної (feminine genitive)
загарто́ваних (genitive plural)
загарто́ваному (dative masculine neuter)
загарто́ваній (dative feminine)
загарто́ваним (dative plural)
загарто́ваного (accusative animate masculine)
загарто́ване (accusative neuter)
загарто́вану (accusative feminine)
загарто́ваних (accusative animate plural)
загарто́ваний (accusative inanimate masculine)
загарто́вані (accusative inanimate plural)
загарто́ваним (instrumental masculine neuter)
загарто́ваною (feminine instrumental)
загарто́ваними (instrumental plural)
загарто́ваному (locative masculine neuter)
загарто́ванім (locative masculine neuter)
загарто́ваній (feminine locative)
загарто́ваних (locative plural)

uk-adecl

загарто́ваний

[zɐɦɐrˈtɔʋɐnei̯]

загартува́ти загартувати#Ukrainian

past adjectival passive participle of загартува́ти pf (zahartuváty)


глухнути

глу́хнути (canonical)
hlúxnuty (romanization)
глу́хнути (imperfective infinitive)
глу́хнуть (imperfective infinitive)
глу́хнучи (adverbial imperfective present)
глу́хнувши (adverbial imperfective past)
глу́хну (first-person imperfective present singular)
бу́ду глу́хнути (first-person future imperfective singular)
бу́ду глу́хнуть (first-person future imperfective singular)
глу́хнутиму (first-person future imperfective singular)
глу́хнеш (imperfective present second-person singular)
бу́деш глу́хнути (future imperfective second-person singular)
бу́деш глу́хнуть (future imperfective second-person singular)
глу́хнутимеш (future imperfective second-person singular)
глу́хне (imperfective present singular third-person)
бу́де глу́хнути (future imperfective singular third-person)
бу́де глу́хнуть (future imperfective singular third-person)
глу́хнутиме (future imperfective singular third-person)
глу́хнем (first-person imperfective plural present)
глу́хнемо (first-person imperfective plural present)
бу́демо глу́хнути (first-person future imperfective plural)
бу́демо глу́хнуть (first-person future imperfective plural)
глу́хнутимемо (first-person future imperfective plural)
глу́хнутимем (first-person future imperfective plural)
глу́хнете (imperfective plural present second-person)
бу́дете глу́хнути (future imperfective plural second-person)
бу́дете глу́хнуть (future imperfective plural second-person)
глу́хнутимете (future imperfective plural second-person)
глу́хнуть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть глу́хнути (future imperfective plural third-person)
бу́дуть глу́хнуть (future imperfective plural third-person)
глу́хнутимуть (future imperfective plural third-person)
глу́хнім (first-person imperative plural)
глу́хнімо (first-person imperative plural)
глу́хни (imperative second-person singular)
глу́хніть (imperative plural second-person)
глу́хнув (masculine past singular)
глу́хнули (masculine past plural)
глу́хнула (feminine past singular)
глу́хнули (feminine past plural)
глу́хнуло (neuter past singular)
глу́хнули (neuter past plural)

Inherited from Proto-Slavic *gluxnǫti. Cognate with Belarusian глу́хнуць (hlúxnucʹ), Czech hluchnout, Polish głuchnąć.

Perfective: оглу́хнути (ohlúxnuty)

to fade out, to fade away, to grow weak/silent, to subside (of sounds, emotions, feelings)

Perfective: заглу́хнути (zahlúxnuty)

to stall, to stop working (of engines, machinery)


заслужений

head

заслу́жений • (zaslúženyj)

заслу́жений (canonical)
zaslúženyj (romanization)
заслу́жений (masculine nominative)
заслу́жене (neuter nominative)
заслу́жена (feminine nominative)
заслу́жені (nominative plural)
заслу́женого (genitive masculine neuter)
заслу́женої (feminine genitive)
заслу́жених (genitive plural)
заслу́женому (dative masculine neuter)
заслу́женій (dative feminine)
заслу́женим (dative plural)
заслу́женого (accusative animate masculine)
заслу́жене (accusative neuter)
заслу́жену (accusative feminine)
заслу́жених (accusative animate plural)
заслу́жений (accusative inanimate masculine)
заслу́жені (accusative inanimate plural)
заслу́женим (instrumental masculine neuter)
заслу́женою (feminine instrumental)
заслу́женими (instrumental plural)
заслу́женому (locative masculine neuter)
заслу́женім (locative masculine neuter)
заслу́женій (feminine locative)
заслу́жених (locative plural)

Uk-заслужений.ogg

заслужи́ти заслужити#Ukrainian

past passive participle of заслужи́ти pf (zaslužýty)


узгоджувати

uk-verb

узго́джувати

узго́джувати • (uzhódžuvaty) impf (perfective узго́дити)

узго́джувати (canonical)
uzhódžuvaty (romanization)
узго́дити (perfective)
узго́джувати (imperfective infinitive)
узго́джувать (imperfective infinitive)
узго́джуючи (adverbial imperfective present)
узго́джувавши (adverbial imperfective past)
узго́джую (first-person imperfective present singular)
бу́ду взго́джувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду взго́джувать (first-person future imperfective singular)
узго́джуватиму (first-person future imperfective singular)
узго́джуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш узго́джувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш узго́джувать (future imperfective second-person singular)
узго́джуватимеш (future imperfective second-person singular)
узго́джує (imperfective present singular third-person)
бу́де взго́джувати (future imperfective singular third-person)
бу́де взго́джувать (future imperfective singular third-person)
узго́джуватиме (future imperfective singular third-person)
узго́джуєм (first-person imperfective plural present)
узго́джуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо взго́джувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо взго́джувать (first-person future imperfective plural)
узго́джуватимемо (first-person future imperfective plural)
узго́джуватимем (first-person future imperfective plural)
узго́джуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете взго́джувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете взго́джувать (future imperfective plural second-person)
узго́джуватимете (future imperfective plural second-person)
узго́джують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть узго́джувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть узго́джувать (future imperfective plural third-person)
узго́джуватимуть (future imperfective plural third-person)
узго́джуймо (first-person imperative plural)
узго́джуй (imperative second-person singular)
узго́джуйте (imperative plural second-person)
узго́джував (masculine past singular)
узго́джували (masculine past plural)
узго́джувала (feminine past singular)
узго́джували (feminine past plural)
узго́джувало (neuter past singular)
узго́джували (neuter past plural)

[ʊzˈɦɔd͡ʒʊʋɐte]

Uk-узгоджувати.ogg

From the узго́дж- (uzhódž-) stem of узго́дити (uzhódyty) + -увати (-uvaty).

to coordinate, to bring into accordance, to harmonize, to make conform, to square


узгодити

узго́джувати

узго́дити • (uzhódyty) pf (imperfective узго́джувати)

узго́дити (canonical)
uzhódyty (romanization)
узго́джувати (imperfective)
узго́дити (infinitive perfective)
узго́дить (infinitive perfective)
узго́джений (passive past perfective)
impersonal: узго́джено (passive past perfective)
узго́дивши (adverbial past perfective)
узго́джу (first-person future perfective singular)
узго́диш (future perfective second-person singular)
узго́дить (future perfective singular third-person)
узго́дим (first-person future perfective plural)
узго́димо (first-person future perfective plural)
узго́дите (future perfective plural second-person)
узго́дять (future perfective plural third-person)
узго́дьмо (first-person imperative plural)
узго́дь (imperative second-person singular)
узго́дьте (imperative plural second-person)
узго́див (masculine past singular)
узго́дили (masculine past plural)
узго́дила (feminine past singular)
узго́дили (feminine past plural)
узго́дило (neuter past singular)
узго́дили (neuter past plural)

Uk-узгодити.ogg

From у- (u-) + зго́дити (zhódyty), from Proto-Slavic *jьzgoditi. Compare Polish uzgodnić.


завіряти

завіря́ти • (zavirjáty) impf (perfective заві́рити)

завіря́ти (canonical)
zavirjáty (romanization)
заві́рити (perfective)
завіря́ти (imperfective infinitive)
завіря́ть (imperfective infinitive)
завіря́ючи (adverbial imperfective present)
завіря́вши (adverbial imperfective past)
завіря́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду завіря́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду завіря́ть (first-person future imperfective singular)
завіря́тиму (first-person future imperfective singular)
завіря́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш завіря́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш завіря́ть (future imperfective second-person singular)
завіря́тимеш (future imperfective second-person singular)
завіря́є (imperfective present singular third-person)
бу́де завіря́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де завіря́ть (future imperfective singular third-person)
завіря́тиме (future imperfective singular third-person)
завіря́єм (first-person imperfective plural present)
завіря́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо завіря́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо завіря́ть (first-person future imperfective plural)
завіря́тимемо (first-person future imperfective plural)
завіря́тимем (first-person future imperfective plural)
завіря́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете завіря́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете завіря́ть (future imperfective plural second-person)
завіря́тимете (future imperfective plural second-person)
завіря́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть завіря́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть завіря́ть (future imperfective plural third-person)
завіря́тимуть (future imperfective plural third-person)
завіря́ймо (first-person imperative plural)
завіря́й (imperative second-person singular)
завіря́йте (imperative plural second-person)
завіря́в (masculine past singular)
завіря́ли (masculine past plural)
завіря́ла (feminine past singular)
завіря́ли (feminine past plural)
завіря́ло (neuter past singular)
завіря́ли (neuter past plural)

Uk-завіряти.ogg

Related to віра (vira).
From Proto-Slavic *věra.

to authenticate, attest, certify, verify


розладнати

розла́днувати

розладна́ти • (rozladnáty) pf (imperfective розла́днувати)

розладна́ти (canonical)
rozladnáty (romanization)
розла́днувати (imperfective)
розладна́ти (infinitive perfective)
розладна́ть (infinitive perfective)
розла́днаний (passive past perfective)
impersonal: розла́днано (passive past perfective)
розладна́вши (adverbial past perfective)
розладна́ю (first-person future perfective singular)
розладна́єш (future perfective second-person singular)
розладна́є (future perfective singular third-person)
розладна́єм (first-person future perfective plural)
розладна́ємо (first-person future perfective plural)
розладна́єте (future perfective plural second-person)
розладна́ють (future perfective plural third-person)
розладна́ймо (first-person imperative plural)
розладна́й (imperative second-person singular)
розладна́йте (imperative plural second-person)
розладна́в (masculine past singular)
розладна́ли (masculine past plural)
розладна́ла (feminine past singular)
розладна́ли (feminine past plural)
розладна́ло (neuter past singular)
розладна́ли (neuter past plural)

to disorder, unsettle, derange, disconcert


підвищений

head

підви́щений • (pidvýščenyj)

підви́щений (canonical)
pidvýščenyj (romanization)
підви́щений (masculine nominative)
підви́щене (neuter nominative)
підви́щена (feminine nominative)
підви́щені (nominative plural)
підви́щеного (genitive masculine neuter)
підви́щеної (feminine genitive)
підви́щених (genitive plural)
підви́щеному (dative masculine neuter)
підви́щеній (dative feminine)
підви́щеним (dative plural)
підви́щеного (accusative animate masculine)
підви́щене (accusative neuter)
підви́щену (accusative feminine)
підви́щених (accusative animate plural)
підви́щений (accusative inanimate masculine)
підви́щені (accusative inanimate plural)
підви́щеним (instrumental masculine neuter)
підви́щеною (feminine instrumental)
підви́щеними (instrumental plural)
підви́щеному (locative masculine neuter)
підви́щенім (locative masculine neuter)
підви́щеній (feminine locative)
підви́щених (locative plural)

Uk-підвищений.ogg

підви́щити підвищити#Ukrainian

past adjectival passive participle of підви́щити pf (pidvýščyty)


цивілізований

цивілізо́ваний

цивілізо́ваний • (cyvilizóvanyj)

цивілізо́ваний (canonical)
cyvilizóvanyj (romanization)
цивілізо́ваний (masculine nominative)
цивілізо́ване (neuter nominative)
цивілізо́вана (feminine nominative)
цивілізо́вані (nominative plural)
цивілізо́ваного (genitive masculine neuter)
цивілізо́ваної (feminine genitive)
цивілізо́ваних (genitive plural)
цивілізо́ваному (dative masculine neuter)
цивілізо́ваній (dative feminine)
цивілізо́ваним (dative plural)
цивілізо́ваного (accusative animate masculine)
цивілізо́ване (accusative neuter)
цивілізо́вану (accusative feminine)
цивілізо́ваних (accusative animate plural)
цивілізо́ваний (accusative inanimate masculine)
цивілізо́вані (accusative inanimate plural)
цивілізо́ваним (instrumental masculine neuter)
цивілізо́ваною (feminine instrumental)
цивілізо́ваними (instrumental plural)
цивілізо́ваному (locative masculine neuter)
цивілізо́ванім (locative masculine neuter)
цивілізо́ваній (feminine locative)
цивілізо́ваних (locative plural)

uk-adecl

цивілізо́ваний

Uk-цивілізований.ogg

цивілізува́ти цивілізувати#Ukrainian

passive adjectival past participle of цивілізува́ти impf or pf (cyvilizuváty)


корегувати

корегува́ти (canonical)
korehuváty (romanization)
корегува́ти (infinitive)
корегува́ть (infinitive)
корего́ваний (passive past)
impersonal: корего́вано (passive past)
корегу́ючи (adverbial present)
корегува́вши (adverbial past)
корегу́ю (first-person future singular)
бу́ду корегува́ти (first-person singular)
бу́ду корегува́ть (first-person singular)
корегува́тиму (first-person singular)
корегу́єш (future second-person singular)
бу́деш корегува́ти (second-person singular)
бу́деш корегува́ть (second-person singular)
корегува́тимеш (second-person singular)
корегу́є (future singular third-person)
бу́де корегува́ти (singular third-person)
бу́де корегува́ть (singular third-person)
корегува́тиме (singular third-person)
корегу́єм (first-person future plural)
корегу́ємо (first-person future plural)
бу́демо корегува́ти (first-person plural)
бу́демо корегува́ть (first-person plural)
корегува́тимемо (first-person plural)
корегува́тимем (first-person plural)
корегу́єте (future plural second-person)
бу́дете корегува́ти (plural second-person)
бу́дете корегува́ть (plural second-person)
корегува́тимете (plural second-person)
корегу́ють (future plural third-person)
бу́дуть корегува́ти (plural third-person)
бу́дуть корегува́ть (plural third-person)
корегува́тимуть (plural third-person)
корегу́ймо (first-person imperative plural)
корегу́й (imperative second-person singular)
корегу́йте (imperative plural second-person)
корегува́в (masculine past singular)
корегува́ли (masculine past plural)
корегува́ла (feminine past singular)
корегува́ли (feminine past plural)
корегува́ло (neuter past singular)
корегува́ли (neuter past plural)

коригува́ти коригувати#Ukrainian

Alternative form of коригува́ти (koryhuváty)

(military) to adjust fire, to correct artillery fire


ліцензувати

uk-verb

ліцензува́ти

ліцензува́ти (canonical)
licenzuváty (romanization)
ліцензува́ти (infinitive)
ліцензува́ть (infinitive)
ліцензо́ваний (passive past)
impersonal: ліцензо́вано (passive past)
ліцензу́ючи (adverbial present)
ліцензува́вши (adverbial past)
ліцензу́ю (first-person future singular)
бу́ду ліцензува́ти (first-person singular)
бу́ду ліцензува́ть (first-person singular)
ліцензува́тиму (first-person singular)
ліцензу́єш (future second-person singular)
бу́деш ліцензува́ти (second-person singular)
бу́деш ліцензува́ть (second-person singular)
ліцензува́тимеш (second-person singular)
ліцензу́є (future singular third-person)
бу́де ліцензува́ти (singular third-person)
бу́де ліцензува́ть (singular third-person)
ліцензува́тиме (singular third-person)
ліцензу́єм (first-person future plural)
ліцензу́ємо (first-person future plural)
бу́демо ліцензува́ти (first-person plural)
бу́демо ліцензува́ть (first-person plural)
ліцензува́тимемо (first-person plural)
ліцензува́тимем (first-person plural)
ліцензу́єте (future plural second-person)
бу́дете ліцензува́ти (plural second-person)
бу́дете ліцензува́ть (plural second-person)
ліцензува́тимете (plural second-person)
ліцензу́ють (future plural third-person)
бу́дуть ліцензува́ти (plural third-person)
бу́дуть ліцензува́ть (plural third-person)
ліцензува́тимуть (plural third-person)
ліцензу́ймо (first-person imperative plural)
ліцензу́й (imperative second-person singular)
ліцензу́йте (imperative plural second-person)
ліцензува́в (masculine past singular)
ліцензува́ли (masculine past plural)
ліцензува́ла (feminine past singular)
ліцензува́ли (feminine past plural)
ліцензува́ло (neuter past singular)
ліцензува́ли (neuter past plural)

From ліце́нзія (licénzija) + -ува́ти (-uváty).