зображувати

uk-verb

зобра́жувати

зобра́жувати • (zobrážuvaty) impf (perfective зобрази́ти)

зобра́жувати (canonical)
zobrážuvaty (romanization)
зобрази́ти (perfective)
зобра́жувати (imperfective infinitive)
зобра́жувать (imperfective infinitive)
зобра́жуваний (imperfective passive past)
impersonal: зобра́жувано (imperfective passive past)
зобра́жуючи (adverbial imperfective present)
зобра́жувавши (adverbial imperfective past)
зобра́жую (first-person imperfective present singular)
бу́ду зобра́жувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду зобра́жувать (first-person future imperfective singular)
зобра́жуватиму (first-person future imperfective singular)
зобра́жуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зобра́жувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш зобра́жувать (future imperfective second-person singular)
зобра́жуватимеш (future imperfective second-person singular)
зобра́жує (imperfective present singular third-person)
бу́де зобра́жувати (future imperfective singular third-person)
бу́де зобра́жувать (future imperfective singular third-person)
зобра́жуватиме (future imperfective singular third-person)
зобра́жуєм (first-person imperfective plural present)
зобра́жуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зобра́жувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо зобра́жувать (first-person future imperfective plural)
зобра́жуватимемо (first-person future imperfective plural)
зобра́жуватимем (first-person future imperfective plural)
зобра́жуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зобра́жувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете зобра́жувать (future imperfective plural second-person)
зобра́жуватимете (future imperfective plural second-person)
зобра́жують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зобра́жувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зобра́жувать (future imperfective plural third-person)
зобра́жуватимуть (future imperfective plural third-person)
зобра́жуймо (first-person imperative plural)
зобра́жуй (imperative second-person singular)
зобра́жуйте (imperative plural second-person)
зобра́жував (masculine past singular)
зобра́жували (masculine past plural)
зобра́жувала (feminine past singular)
зобра́жували (feminine past plural)
зобра́жувало (neuter past singular)
зобра́жували (neuter past plural)

Uk-зображувати.ogg

From з- (z-) + обра́жувати (obrážuvaty) or from the зобра́ж- (zobráž-) stem of зобрази́ти (zobrazýty) + -увати (-uvaty).


закохуватися

uk-verb

зако́хуватися

зако́хуватися • (zakóxuvatysja) impf (perfective закоха́тися)

зако́хуватися (canonical)
zakóxuvatysja (romanization)
закоха́тися (perfective)
зако́хуватися (imperfective infinitive)
зако́хуватись (imperfective infinitive)
зако́хуваться (imperfective infinitive)
зако́хуючись (adverbial imperfective present)
зако́хувавшись (adverbial imperfective past)
зако́хуюся (first-person imperfective present singular)
зако́хуюсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду зако́хуватися (first-person future imperfective singular)
бу́ду зако́хуватись (first-person future imperfective singular)
бу́ду зако́хуваться (first-person future imperfective singular)
зако́хуватимусь (first-person future imperfective singular)
зако́хуватимуся (first-person future imperfective singular)
зако́хуєшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш зако́хуватися (future imperfective second-person singular)
бу́деш зако́хуватись (future imperfective second-person singular)
бу́деш зако́хуваться (future imperfective second-person singular)
зако́хуватимешся (future imperfective second-person singular)
зако́хується (imperfective present singular third-person)
бу́де зако́хуватися (future imperfective singular third-person)
бу́де зако́хуватись (future imperfective singular third-person)
бу́де зако́хуваться (future imperfective singular third-person)
зако́хуватиметься (future imperfective singular third-person)
зако́хуємся (first-person imperfective plural present)
зако́хуємося (first-person imperfective plural present)
зако́хуємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо зако́хуватися (first-person future imperfective plural)
бу́демо зако́хуватись (first-person future imperfective plural)
бу́демо зако́хуваться (first-person future imperfective plural)
зако́хуватимемось (first-person future imperfective plural)
зако́хуватимемося (first-person future imperfective plural)
зако́хуватимемся (first-person future imperfective plural)
зако́хуєтеся (imperfective plural present second-person)
зако́хуєтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете зако́хуватися (future imperfective plural second-person)
бу́дете зако́хуватись (future imperfective plural second-person)
бу́дете зако́хуваться (future imperfective plural second-person)
зако́хуватиметесь (future imperfective plural second-person)
зако́хуватиметеся (future imperfective plural second-person)
зако́хуються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зако́хуватися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зако́хуватись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зако́хуваться (future imperfective plural third-person)
зако́хуватимуться (future imperfective plural third-person)
зако́хуймося (first-person imperative plural)
зако́хуймось (first-person imperative plural)
зако́хуйся (imperative second-person singular)
зако́хуйсь (imperative second-person singular)
зако́хуйтеся (imperative plural second-person)
зако́хуйтесь (imperative plural second-person)
зако́хувався (masculine past singular)
зако́хувавсь (masculine past singular)
зако́хувалися (masculine past plural)
зако́хувались (masculine past plural)
зако́хувалася (feminine past singular)
зако́хувалась (feminine past singular)
зако́хувалися (feminine past plural)
зако́хувались (feminine past plural)
зако́хувалося (neuter past singular)
зако́хувалось (neuter past singular)
зако́хувалися (neuter past plural)
зако́хувались (neuter past plural)

uk-conj

зако́хуватися<2a.impf>

[zɐˈkɔxʊʋɐtesʲɐ]

Uk-закохуватися.ogg

From зако́хувати (zakóxuvaty) + -ся (-sja). Compare Polish zakochiwać się.

to fall in love (with: у/в + accusative)


мав

masculine singular past imperfective of ма́ти (máty)


прислухатися

uk-verb

прислуха́тися

прислу́хатися

прислуха́тися • (prysluxátysja) impf (perfective прислу́хатися)

прислуха́тися (canonical)
prysluxátysja (romanization)
прислу́хатися (perfective)
прислуха́тися (imperfective infinitive)
прислуха́тись (imperfective infinitive)
прислуха́ться (imperfective infinitive)
прислуха́ючись (adverbial imperfective present)
прислуха́вшись (adverbial imperfective past)
прислуха́юся (first-person imperfective present singular)
прислуха́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду прислуха́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду прислуха́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду прислуха́ться (first-person future imperfective singular)
прислуха́тимусь (first-person future imperfective singular)
прислуха́тимуся (first-person future imperfective singular)
прислуха́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш прислуха́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш прислуха́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш прислуха́ться (future imperfective second-person singular)
прислуха́тимешся (future imperfective second-person singular)
прислуха́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де прислуха́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де прислуха́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де прислуха́ться (future imperfective singular third-person)
прислуха́тиметься (future imperfective singular third-person)
прислуха́ємся (first-person imperfective plural present)
прислуха́ємося (first-person imperfective plural present)
прислуха́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо прислуха́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо прислуха́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо прислуха́ться (first-person future imperfective plural)
прислуха́тимемось (first-person future imperfective plural)
прислуха́тимемося (first-person future imperfective plural)
прислуха́тимемся (first-person future imperfective plural)
прислуха́єтеся (imperfective plural present second-person)
прислуха́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете прислуха́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете прислуха́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете прислуха́ться (future imperfective plural second-person)
прислуха́тиметесь (future imperfective plural second-person)
прислуха́тиметеся (future imperfective plural second-person)
прислуха́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть прислуха́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть прислуха́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть прислуха́ться (future imperfective plural third-person)
прислуха́тимуться (future imperfective plural third-person)
прислуха́ймося (first-person imperative plural)
прислуха́ймось (first-person imperative plural)
прислуха́йся (imperative second-person singular)
прислуха́йсь (imperative second-person singular)
прислуха́йтеся (imperative plural second-person)
прислуха́йтесь (imperative plural second-person)
прислуха́вся (masculine past singular)
прислуха́всь (masculine past singular)
прислуха́лися (masculine past plural)
прислуха́лись (masculine past plural)
прислуха́лася (feminine past singular)
прислуха́лась (feminine past singular)
прислуха́лися (feminine past plural)
прислуха́лись (feminine past plural)
прислуха́лося (neuter past singular)
прислуха́лось (neuter past singular)
прислуха́лися (neuter past plural)
прислуха́лись (neuter past plural)

uk-conj

прислуха́тися<1a.impf>

From при- (pry-) + слу́хати (slúxaty) + -ся (-sja). Compare Russian прислу́шаться (prislúšatʹsja), Belarusian прыслу́хацца (pryslúxacca), Polish przysłuchać się.

cog

прислу́шаться

прыслу́хацца


прислухатися

uk-verb

прислу́хатися

прислуха́тися

прислу́хуватися

прислу́хатися • (pryslúxatysja) pf (imperfective прислуха́тися or прислу́хуватися)

прислу́хатися (canonical)
pryslúxatysja (romanization)
прислуха́тися (imperfective)
прислу́хуватися (imperfective)
прислу́хатися (infinitive perfective)
прислу́хатись (infinitive perfective)
прислу́хаться (infinitive perfective)
прислу́хавшись (adverbial past perfective)
прислу́хаюся (first-person future perfective singular)
прислу́хаюсь (first-person future perfective singular)
прислу́хаєшся (future perfective second-person singular)
прислу́хається (future perfective singular third-person)
прислу́хаємся (first-person future perfective plural)
прислу́хаємося (first-person future perfective plural)
прислу́хаємось (first-person future perfective plural)
прислу́хаєтеся (future perfective plural second-person)
прислу́хаєтесь (future perfective plural second-person)
прислу́хаються (future perfective plural third-person)
прислу́хаймося (first-person imperative plural)
прислу́хаймось (first-person imperative plural)
прислу́хайся (imperative second-person singular)
прислу́хайсь (imperative second-person singular)
прислу́хайтеся (imperative plural second-person)
прислу́хайтесь (imperative plural second-person)
прислу́хався (masculine past singular)
прислу́хавсь (masculine past singular)
прислу́халися (masculine past plural)
прислу́хались (masculine past plural)
прислу́халася (feminine past singular)
прислу́халась (feminine past singular)
прислу́халися (feminine past plural)
прислу́хались (feminine past plural)
прислу́халося (neuter past singular)
прислу́халось (neuter past singular)
прислу́халися (neuter past plural)
прислу́хались (neuter past plural)

uk-conj

прислу́хатися<1a.pf>

cog

прислу́шаться

прыслу́хацца


патентувати

uk-verb

патентува́ти

патентува́ти (canonical)
patentuváty (romanization)
патентува́ти (infinitive)
патентува́ть (infinitive)
патенто́ваний (passive past)
impersonal: патенто́вано (passive past)
патенту́ючи (adverbial present)
патентува́вши (adverbial past)
патенту́ю (first-person future singular)
бу́ду патентува́ти (first-person singular)
бу́ду патентува́ть (first-person singular)
патентува́тиму (first-person singular)
патенту́єш (future second-person singular)
бу́деш патентува́ти (second-person singular)
бу́деш патентува́ть (second-person singular)
патентува́тимеш (second-person singular)
патенту́є (future singular third-person)
бу́де патентува́ти (singular third-person)
бу́де патентува́ть (singular third-person)
патентува́тиме (singular third-person)
патенту́єм (first-person future plural)
патенту́ємо (first-person future plural)
бу́демо патентува́ти (first-person plural)
бу́демо патентува́ть (first-person plural)
патентува́тимемо (first-person plural)
патентува́тимем (first-person plural)
патенту́єте (future plural second-person)
бу́дете патентува́ти (plural second-person)
бу́дете патентува́ть (plural second-person)
патентува́тимете (plural second-person)
патенту́ють (future plural third-person)
бу́дуть патентува́ти (plural third-person)
бу́дуть патентува́ть (plural third-person)
патентува́тимуть (plural third-person)
патенту́ймо (first-person imperative plural)
патенту́й (imperative second-person singular)
патенту́йте (imperative plural second-person)
патентува́в (masculine past singular)
патентува́ли (masculine past plural)
патентува́ла (feminine past singular)
патентува́ли (feminine past plural)
патентува́ло (neuter past singular)
патентува́ли (neuter past plural)

Uk-патентувати.ogg

From пате́нт (patént) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian патентова́ть (patentovátʹ), Belarusian патэнтава́ць (patentavácʹ), Polish patentować.

cog

патентова́ть

патэнтава́ць

(transitive) to patent (to (successfully) register (a new invention) with a government agency to obtain the sole privilege of its manufacture, sale, and use for a specified period)


датувати

датува́ти (canonical)
datuváty (romanization)
датува́ти (infinitive)
датува́ть (infinitive)
дато́ваний (passive past)
impersonal: дато́вано (passive past)
дату́ючи (adverbial present)
датува́вши (adverbial past)
дату́ю (first-person future singular)
бу́ду датува́ти (first-person singular)
бу́ду датува́ть (first-person singular)
датува́тиму (first-person singular)
дату́єш (future second-person singular)
бу́деш датува́ти (second-person singular)
бу́деш датува́ть (second-person singular)
датува́тимеш (second-person singular)
дату́є (future singular third-person)
бу́де датува́ти (singular third-person)
бу́де датува́ть (singular third-person)
датува́тиме (singular third-person)
дату́єм (first-person future plural)
дату́ємо (first-person future plural)
бу́демо датува́ти (first-person plural)
бу́демо датува́ть (first-person plural)
датува́тимемо (first-person plural)
датува́тимем (first-person plural)
дату́єте (future plural second-person)
бу́дете датува́ти (plural second-person)
бу́дете датува́ть (plural second-person)
датува́тимете (plural second-person)
дату́ють (future plural third-person)
бу́дуть датува́ти (plural third-person)
бу́дуть датува́ть (plural third-person)
датува́тимуть (plural third-person)
дату́ймо (first-person imperative plural)
дату́й (imperative second-person singular)
дату́йте (imperative plural second-person)
датува́в (masculine past singular)
датува́ли (masculine past plural)
датува́ла (feminine past singular)
датува́ли (feminine past plural)
датува́ло (neuter past singular)
датува́ли (neuter past plural)

Uk-датувати.ogg

From да́та (dáta) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian дати́ровать (datírovatʹ), Belarusian датава́ць (datavácʹ), Polish datować.

to date (express in an instrument the time of its execution)

to date (note or fix the time of (an event); to give the date of)

to date (determine the age of something)


характеризувати

uk-verb

характеризува́ти

схарактеризува́ти

охарактеризува́ти

характеризува́ти • (xarakteryzuváty) impf (perfective схарактеризува́ти or охарактеризува́ти)

характеризува́ти (canonical)
xarakteryzuváty (romanization)
схарактеризува́ти (perfective)
охарактеризува́ти (perfective)
характеризува́ти (imperfective infinitive)
характеризува́ть (imperfective infinitive)
характеризо́ваний (imperfective passive past)
impersonal: характеризо́вано (imperfective passive past)
характеризу́ючи (adverbial imperfective present)
характеризува́вши (adverbial imperfective past)
характеризу́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду характеризува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду характеризува́ть (first-person future imperfective singular)
характеризува́тиму (first-person future imperfective singular)
характеризу́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш характеризува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш характеризува́ть (future imperfective second-person singular)
характеризува́тимеш (future imperfective second-person singular)
характеризу́є (imperfective present singular third-person)
бу́де характеризува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де характеризува́ть (future imperfective singular third-person)
характеризува́тиме (future imperfective singular third-person)
характеризу́єм (first-person imperfective plural present)
характеризу́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо характеризува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо характеризува́ть (first-person future imperfective plural)
характеризува́тимемо (first-person future imperfective plural)
характеризува́тимем (first-person future imperfective plural)
характеризу́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете характеризува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете характеризува́ть (future imperfective plural second-person)
характеризува́тимете (future imperfective plural second-person)
характеризу́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть характеризува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть характеризува́ть (future imperfective plural third-person)
характеризува́тимуть (future imperfective plural third-person)
характеризу́ймо (first-person imperative plural)
характеризу́й (imperative second-person singular)
характеризу́йте (imperative plural second-person)
характеризува́в (masculine past singular)
характеризува́ли (masculine past plural)
характеризува́ла (feminine past singular)
характеризува́ли (feminine past plural)
характеризува́ло (neuter past singular)
характеризува́ли (neuter past plural)

uk-conj

характеризува́ти<2a.impf.tr.ppp>

From Medieval Latin charactērizō, from Ancient Greek χαρακτηρίζω (kharaktērízō, “to designate by a characteristic mark”), from χαρακτήρ (kharaktḗr, “a mark, character”). With -ува́ти (-uváty) ending. Compare Russian характеризова́ть (xarakterizovátʹ), Belarusian характарызава́ць (xaraktaryzavácʹ), Polish charakteryzować.

cog

характеризова́ть

характарызава́ць

to characterize (depict someone or something a particular way)


освічений

head

осві́чений • (osvíčenyj)

осві́чений (canonical)
osvíčenyj (romanization)
осві́чений (masculine nominative)
осві́чене (neuter nominative)
осві́чена (feminine nominative)
осві́чені (nominative plural)
осві́ченого (genitive masculine neuter)
осві́ченої (feminine genitive)
осві́чених (genitive plural)
осві́ченому (dative masculine neuter)
осві́ченій (dative feminine)
осві́ченим (dative plural)
осві́ченого (accusative animate masculine)
осві́чене (accusative neuter)
осві́чену (accusative feminine)
осві́чених (accusative animate plural)
осві́чений (accusative inanimate masculine)
осві́чені (accusative inanimate plural)
осві́ченим (instrumental masculine neuter)
осві́ченою (feminine instrumental)
осві́ченими (instrumental plural)
осві́ченому (locative masculine neuter)
осві́ченім (locative masculine neuter)
осві́ченій (feminine locative)
осві́чених (locative plural)

Uk-освічений.ogg

освіти́ти освітити#Ukrainian

passive adjectival past participle of освіти́ти pf (osvitýty)


ідеалізувати

uk-verb

ідеалізува́ти

ідеалізува́ти • (idealizuváty) impf or pf

ідеалізува́ти (canonical)
idealizuváty (romanization)
ідеалізува́ти (infinitive)
ідеалізува́ть (infinitive)
ідеалізо́ваний (passive past)
impersonal: ідеалізо́вано (passive past)
ідеалізу́ючи (adverbial present)
ідеалізува́вши (adverbial past)
ідеалізу́ю (first-person future singular)
бу́ду йдеалізува́ти (first-person singular)
бу́ду йдеалізува́ть (first-person singular)
ідеалізува́тиму (first-person singular)
ідеалізу́єш (future second-person singular)
бу́деш ідеалізува́ти (second-person singular)
бу́деш ідеалізува́ть (second-person singular)
ідеалізува́тимеш (second-person singular)
ідеалізу́є (future singular third-person)
бу́де йдеалізува́ти (singular third-person)
бу́де йдеалізува́ть (singular third-person)
ідеалізува́тиме (singular third-person)
ідеалізу́єм (first-person future plural)
ідеалізу́ємо (first-person future plural)
бу́демо йдеалізува́ти (first-person plural)
бу́демо йдеалізува́ть (first-person plural)
ідеалізува́тимемо (first-person plural)
ідеалізува́тимем (first-person plural)
ідеалізу́єте (future plural second-person)
бу́дете йдеалізува́ти (plural second-person)
бу́дете йдеалізува́ть (plural second-person)
ідеалізува́тимете (plural second-person)
ідеалізу́ють (future plural third-person)
бу́дуть ідеалізува́ти (plural third-person)
бу́дуть ідеалізува́ть (plural third-person)
ідеалізува́тимуть (plural third-person)
ідеалізу́ймо (first-person imperative plural)
ідеалізу́й (imperative second-person singular)
ідеалізу́йте (imperative plural second-person)
ідеалізува́в (masculine past singular)
ідеалізува́ли (masculine past plural)
ідеалізува́ла (feminine past singular)
ідеалізува́ли (feminine past plural)
ідеалізува́ло (neuter past singular)
ідеалізува́ли (neuter past plural)

From Latin ideālis + -ува́ти (-uváty). Compare Russian идеализи́ровать (idealizírovatʹ), Belarusian ідэалізава́ць (idealizavácʹ), Polish idealizować.

cog

идеализи́ровать

ідэалізава́ць


схематизувати

uk-verb

схематизува́ти

схематизува́ти • (sxematyzuváty) impf or pf

схематизува́ти (canonical)
sxematyzuváty (romanization)
схематизува́ти (infinitive)
схематизува́ть (infinitive)
схематизо́ваний (passive past)
impersonal: схематизо́вано (passive past)
схематизу́ючи (adverbial present)
схематизува́вши (adverbial past)
схематизу́ю (first-person future singular)
бу́ду схематизува́ти (first-person singular)
бу́ду схематизува́ть (first-person singular)
схематизува́тиму (first-person singular)
схематизу́єш (future second-person singular)
бу́деш схематизува́ти (second-person singular)
бу́деш схематизува́ть (second-person singular)
схематизува́тимеш (second-person singular)
схематизу́є (future singular third-person)
бу́де схематизува́ти (singular third-person)
бу́де схематизува́ть (singular third-person)
схематизува́тиме (singular third-person)
схематизу́єм (first-person future plural)
схематизу́ємо (first-person future plural)
бу́демо схематизува́ти (first-person plural)
бу́демо схематизува́ть (first-person plural)
схематизува́тимемо (first-person plural)
схематизува́тимем (first-person plural)
схематизу́єте (future plural second-person)
бу́дете схематизува́ти (plural second-person)
бу́дете схематизува́ть (plural second-person)
схематизува́тимете (plural second-person)
схематизу́ють (future plural third-person)
бу́дуть схематизува́ти (plural third-person)
бу́дуть схематизува́ть (plural third-person)
схематизува́тимуть (plural third-person)
схематизу́ймо (first-person imperative plural)
схематизу́й (imperative second-person singular)
схематизу́йте (imperative plural second-person)
схематизува́в (masculine past singular)
схематизува́ли (masculine past plural)
схематизува́ла (feminine past singular)
схематизува́ли (feminine past plural)
схематизува́ло (neuter past singular)
схематизува́ли (neuter past plural)

From Ancient Greek σχημᾰτίζω (skhēmatízō) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian схематизи́ровать (sxematizírovatʹ), Belarusian схематызава́ць (sxjematyzavácʹ), Polish schematyzować.

cog

схематизи́ровать

схематызава́ць


вірувати

ві́рувати (canonical)
víruvaty (romanization)
ві́рувати (imperfective infinitive)
ві́рувать (imperfective infinitive)
ві́руючи (adverbial imperfective present)
ві́рувавши (adverbial imperfective past)
ві́рую (first-person imperfective present singular)
бу́ду ві́рувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду ві́рувать (first-person future imperfective singular)
ві́руватиму (first-person future imperfective singular)
ві́руєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш ві́рувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш ві́рувать (future imperfective second-person singular)
ві́руватимеш (future imperfective second-person singular)
ві́рує (imperfective present singular third-person)
бу́де ві́рувати (future imperfective singular third-person)
бу́де ві́рувать (future imperfective singular third-person)
ві́руватиме (future imperfective singular third-person)
ві́руєм (first-person imperfective plural present)
ві́руємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо ві́рувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо ві́рувать (first-person future imperfective plural)
ві́руватимемо (first-person future imperfective plural)
ві́руватимем (first-person future imperfective plural)
ві́руєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете ві́рувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете ві́рувать (future imperfective plural second-person)
ві́руватимете (future imperfective plural second-person)
ві́рують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть ві́рувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть ві́рувать (future imperfective plural third-person)
ві́руватимуть (future imperfective plural third-person)
ві́руймо (first-person imperative plural)
ві́руй (imperative second-person singular)
ві́руйте (imperative plural second-person)
ві́рував (masculine past singular)
ві́рували (masculine past plural)
ві́рувала (feminine past singular)
ві́рували (feminine past plural)
ві́рувало (neuter past singular)
ві́рували (neuter past plural)

[ˈʋʲirʊʋɐte]

Inherited from Old East Slavic вѣровати (věrovati). Cognates include Russian ве́ровать (vérovatʹ), Belarusian ве́раваць (vjéravacʹ), Serbo-Croatian vjȅrovati. By surface analysis, віра (vira) + -увати (-uvaty).


застерігати

uk-verb

застеріга́ти

застеріга́ти • (zasteriháty) impf (perfective застерегти́)

застеріга́ти (canonical)
zasteriháty (romanization)
застерегти́ (perfective)
застеріга́ти (imperfective infinitive)
застеріга́ть (imperfective infinitive)
застеріга́ючи (adverbial imperfective present)
застеріга́вши (adverbial imperfective past)
застеріга́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду застеріга́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду застеріга́ть (first-person future imperfective singular)
застеріга́тиму (first-person future imperfective singular)
застеріга́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш застеріга́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш застеріга́ть (future imperfective second-person singular)
застеріга́тимеш (future imperfective second-person singular)
застеріга́є (imperfective present singular third-person)
бу́де застеріга́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де застеріга́ть (future imperfective singular third-person)
застеріга́тиме (future imperfective singular third-person)
застеріга́єм (first-person imperfective plural present)
застеріга́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо застеріга́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо застеріга́ть (first-person future imperfective plural)
застеріга́тимемо (first-person future imperfective plural)
застеріга́тимем (first-person future imperfective plural)
застеріга́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете застеріга́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете застеріга́ть (future imperfective plural second-person)
застеріга́тимете (future imperfective plural second-person)
застеріга́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть застеріга́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть застеріга́ть (future imperfective plural third-person)
застеріга́тимуть (future imperfective plural third-person)
застеріга́ймо (first-person imperative plural)
застеріга́й (imperative second-person singular)
застеріга́йте (imperative plural second-person)
застеріга́в (masculine past singular)
застеріга́ли (masculine past plural)
застеріга́ла (feminine past singular)
застеріга́ли (feminine past plural)
застеріга́ло (neuter past singular)
застеріга́ли (neuter past plural)

From застерегти́ (zasterehtý) + -а́ти (-áty). Compare Polish zastrzegać.


застерегти

застеріга́ти

застерегти́ • (zasterehtý) pf (imperfective застеріга́ти)

застерегти́ (canonical)
zasterehtý (romanization)
застеріга́ти (imperfective)
застерегти́ (infinitive perfective)
застере́жений (passive past perfective)
impersonal: застере́жено (passive past perfective)
застері́гши (adverbial past perfective)
застережу́ (first-person future perfective singular)
застереже́ш (future perfective second-person singular)
застереже́ (future perfective singular third-person)
застереже́м (first-person future perfective plural)
застережемо́ (first-person future perfective plural)
застережете́ (future perfective plural second-person)
застережу́ть (future perfective plural third-person)
застережі́м (first-person imperative plural)
застережі́мо (first-person imperative plural)
застережи́ (imperative second-person singular)
застережі́ть (imperative plural second-person)
застері́г (masculine past singular)
застерегли́ (masculine past plural)
застерегла́ (feminine past singular)
застерегли́ (feminine past plural)
застерегло́ (neuter past singular)
застерегли́ (neuter past plural)

Uk-застерегти.ogg

From за- (za-) + стерегти́ (sterehtý). Compare Polish zastrzec.


саботувати

саботува́ти (canonical)
sabotuváty (romanization)
саботува́ти (imperfective infinitive)
саботува́ть (imperfective infinitive)
сабото́ваний (imperfective passive past)
impersonal: сабото́вано (imperfective passive past)
саботу́ючи (adverbial imperfective present)
саботува́вши (adverbial imperfective past)
саботу́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду саботува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду саботува́ть (first-person future imperfective singular)
саботува́тиму (first-person future imperfective singular)
саботу́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш саботува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш саботува́ть (future imperfective second-person singular)
саботува́тимеш (future imperfective second-person singular)
саботу́є (imperfective present singular third-person)
бу́де саботува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де саботува́ть (future imperfective singular third-person)
саботува́тиме (future imperfective singular third-person)
саботу́єм (first-person imperfective plural present)
саботу́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо саботува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо саботува́ть (first-person future imperfective plural)
саботува́тимемо (first-person future imperfective plural)
саботува́тимем (first-person future imperfective plural)
саботу́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете саботува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете саботува́ть (future imperfective plural second-person)
саботува́тимете (future imperfective plural second-person)
саботу́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть саботува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть саботува́ть (future imperfective plural third-person)
саботува́тимуть (future imperfective plural third-person)
саботу́ймо (first-person imperative plural)
саботу́й (imperative second-person singular)
саботу́йте (imperative plural second-person)
саботува́в (masculine past singular)
саботува́ли (masculine past plural)
саботува́ла (feminine past singular)
саботува́ли (feminine past plural)
саботува́ло (neuter past singular)
саботува́ли (neuter past plural)

From French saboter + -ува́ти (-uváty). Compare Russian саботи́ровать (sabotírovatʹ), Belarusian сабатава́ць (sabatavácʹ), Polish sabotować.

cog

саботи́ровать


узаконити

uk-verb

узако́нювати

узако́нити • (uzakónyty) pf (imperfective узако́нювати)

узако́нити (canonical)
uzakónyty (romanization)
узако́нювати (imperfective)
узако́нити (infinitive perfective)
узако́нить (infinitive perfective)
узако́нений (passive past perfective)
impersonal: узако́нено (passive past perfective)
узако́нивши (adverbial past perfective)
узако́ню (first-person future perfective singular)
узако́ниш (future perfective second-person singular)
узако́нить (future perfective singular third-person)
узако́ним (first-person future perfective plural)
узако́нимо (first-person future perfective plural)
узако́ните (future perfective plural second-person)
узако́нять (future perfective plural third-person)
узако́ньмо (first-person imperative plural)
узако́нь (imperative second-person singular)
узако́ньте (imperative plural second-person)
узако́нив (masculine past singular)
узако́нили (masculine past plural)
узако́нила (feminine past singular)
узако́нили (feminine past plural)
узако́нило (neuter past singular)
узако́нили (neuter past plural)

From у- (u-) + зако́н (zakón, “law”) + -ити (-yty). Compare Russian узако́нить (uzakónitʹ), Belarusian узаконіць (uzakónicʹ).

af

to legitimize, to legitimate, to legitimatize


узаконювати

uk-verb

узако́нювати

узако́нювати • (uzakónjuvaty) impf (perfective узако́нити)

узако́нювати (canonical)
uzakónjuvaty (romanization)
узако́нити (perfective)
узако́нювати (imperfective infinitive)
узако́нювать (imperfective infinitive)
узако́нюваний (imperfective passive past)
impersonal: узако́нювано (imperfective passive past)
узако́нюючи (adverbial imperfective present)
узако́нювавши (adverbial imperfective past)
узако́нюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду взако́нювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду взако́нювать (first-person future imperfective singular)
узако́нюватиму (first-person future imperfective singular)
узако́нюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш узако́нювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш узако́нювать (future imperfective second-person singular)
узако́нюватимеш (future imperfective second-person singular)
узако́нює (imperfective present singular third-person)
бу́де взако́нювати (future imperfective singular third-person)
бу́де взако́нювать (future imperfective singular third-person)
узако́нюватиме (future imperfective singular third-person)
узако́нюєм (first-person imperfective plural present)
узако́нюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо взако́нювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо взако́нювать (first-person future imperfective plural)
узако́нюватимемо (first-person future imperfective plural)
узако́нюватимем (first-person future imperfective plural)
узако́нюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете взако́нювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете взако́нювать (future imperfective plural second-person)
узако́нюватимете (future imperfective plural second-person)
узако́нюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть узако́нювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть узако́нювать (future imperfective plural third-person)
узако́нюватимуть (future imperfective plural third-person)
узако́нюймо (first-person imperative plural)
узако́нюй (imperative second-person singular)
узако́нюйте (imperative plural second-person)
узако́нював (masculine past singular)
узако́нювали (masculine past plural)
узако́нювала (feminine past singular)
узако́нювали (feminine past plural)
узако́нювало (neuter past singular)
узако́нювали (neuter past plural)

[ʊzɐˈkɔnʲʊʋɐte]

From узако́нити (uzakónyty) + -ювати (-juvaty). Compare Russian узако́нивать (uzakónivatʹ), Belarusian узако́ньваць (uzakónʹvacʹ).

cog

узако́нивать

узако́ньваць


легалізувати

uk-verb

легалізува́ти

легалізува́ти • (lehalizuváty) impf or pf

легалізува́ти (canonical)
lehalizuváty (romanization)
легалізува́ти (infinitive)
легалізува́ть (infinitive)
легалізо́ваний (passive past)
impersonal: легалізо́вано (passive past)
легалізу́ючи (adverbial present)
легалізува́вши (adverbial past)
легалізу́ю (first-person future singular)
бу́ду легалізува́ти (first-person singular)
бу́ду легалізува́ть (first-person singular)
легалізува́тиму (first-person singular)
легалізу́єш (future second-person singular)
бу́деш легалізува́ти (second-person singular)
бу́деш легалізува́ть (second-person singular)
легалізува́тимеш (second-person singular)
легалізу́є (future singular third-person)
бу́де легалізува́ти (singular third-person)
бу́де легалізува́ть (singular third-person)
легалізува́тиме (singular third-person)
легалізу́єм (first-person future plural)
легалізу́ємо (first-person future plural)
бу́демо легалізува́ти (first-person plural)
бу́демо легалізува́ть (first-person plural)
легалізува́тимемо (first-person plural)
легалізува́тимем (first-person plural)
легалізу́єте (future plural second-person)
бу́дете легалізува́ти (plural second-person)
бу́дете легалізува́ть (plural second-person)
легалізува́тимете (plural second-person)
легалізу́ють (future plural third-person)
бу́дуть легалізува́ти (plural third-person)
бу́дуть легалізува́ть (plural third-person)
легалізува́тимуть (plural third-person)
легалізу́ймо (first-person imperative plural)
легалізу́й (imperative second-person singular)
легалізу́йте (imperative plural second-person)
легалізува́в (masculine past singular)
легалізува́ли (masculine past plural)
легалізува́ла (feminine past singular)
легалізува́ли (feminine past plural)
легалізува́ло (neuter past singular)
легалізува́ли (neuter past plural)

From French légaliser + -ува́ти (-uváty). Compare Russian легализова́ть (legalizovátʹ), Belarusian легалізава́ць (ljehalizavácʹ), Polish legalizować.

cog

легализова́ть

легалізава́ць


засвідчити

uk-verb

засві́дчувати

засві́дчити • (zasvídčyty) pf (imperfective засві́дчувати)

засві́дчити (canonical)
zasvídčyty (romanization)
засві́дчувати (imperfective)
засві́дчити (infinitive perfective)
засві́дчить (infinitive perfective)
засві́дчений (passive past perfective)
impersonal: засві́дчено (passive past perfective)
засві́дчивши (adverbial past perfective)
засві́дчу (first-person future perfective singular)
засві́дчиш (future perfective second-person singular)
засві́дчить (future perfective singular third-person)
засві́дчим (first-person future perfective plural)
засві́дчимо (first-person future perfective plural)
засві́дчите (future perfective plural second-person)
засві́дчать (future perfective plural third-person)
засві́дчмо (first-person imperative plural)
засві́дч (imperative second-person singular)
засві́дчте (imperative plural second-person)
засві́дчив (masculine past singular)
засві́дчили (masculine past plural)
засві́дчила (feminine past singular)
засві́дчили (feminine past plural)
засві́дчило (neuter past singular)
засві́дчили (neuter past plural)

Uk-засвідчити.ogg

(transitive) to witness, to certify (furnish proof of; confirm authenticity of)


генерувати

генерува́ти (canonical)
heneruváty (romanization)
генерува́ти (imperfective infinitive)
генерува́ть (imperfective infinitive)
генеро́ваний (imperfective passive past)
impersonal: генеро́вано (imperfective passive past)
генеру́ючи (adverbial imperfective present)
генерува́вши (adverbial imperfective past)
генеру́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду генерува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду генерува́ть (first-person future imperfective singular)
генерува́тиму (first-person future imperfective singular)
генеру́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш генерува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш генерува́ть (future imperfective second-person singular)
генерува́тимеш (future imperfective second-person singular)
генеру́є (imperfective present singular third-person)
бу́де генерува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де генерува́ть (future imperfective singular third-person)
генерува́тиме (future imperfective singular third-person)
генеру́єм (first-person imperfective plural present)
генеру́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо генерува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо генерува́ть (first-person future imperfective plural)
генерува́тимемо (first-person future imperfective plural)
генерува́тимем (first-person future imperfective plural)
генеру́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете генерува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете генерува́ть (future imperfective plural second-person)
генерува́тимете (future imperfective plural second-person)
генеру́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть генерува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть генерува́ть (future imperfective plural third-person)
генерува́тимуть (future imperfective plural third-person)
генеру́ймо (first-person imperative plural)
генеру́й (imperative second-person singular)
генеру́йте (imperative plural second-person)
генерува́в (masculine past singular)
генерува́ли (masculine past plural)
генерува́ла (feminine past singular)
генерува́ли (feminine past plural)
генерува́ло (neuter past singular)
генерува́ли (neuter past plural)

Derived via Western European languages from Latin generō + -ува́ти (-uváty). Compare Russian генери́ровать (generírovatʹ), Belarusian генеры́раваць (hjenjerýravacʹ), Polish generować.

cog

генери́ровать

генеры́раваць

(transitive) to generate (produce as a result of a chemical or physical process)


засвідчувати

uk-verb

засві́дчувати

засві́дчувати • (zasvídčuvaty) impf (perfective засві́дчити)

засві́дчувати (canonical)
zasvídčuvaty (romanization)
засві́дчити (perfective)
засві́дчувати (imperfective infinitive)
засві́дчувать (imperfective infinitive)
засві́дчуваний (imperfective passive past)
impersonal: засві́дчувано (imperfective passive past)
засві́дчуючи (adverbial imperfective present)
засві́дчувавши (adverbial imperfective past)
засві́дчую (first-person imperfective present singular)
бу́ду засві́дчувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду засві́дчувать (first-person future imperfective singular)
засві́дчуватиму (first-person future imperfective singular)
засві́дчуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш засві́дчувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш засві́дчувать (future imperfective second-person singular)
засві́дчуватимеш (future imperfective second-person singular)
засві́дчує (imperfective present singular third-person)
бу́де засві́дчувати (future imperfective singular third-person)
бу́де засві́дчувать (future imperfective singular third-person)
засві́дчуватиме (future imperfective singular third-person)
засві́дчуєм (first-person imperfective plural present)
засві́дчуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо засві́дчувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо засві́дчувать (first-person future imperfective plural)
засві́дчуватимемо (first-person future imperfective plural)
засві́дчуватимем (first-person future imperfective plural)
засві́дчуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете засві́дчувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете засві́дчувать (future imperfective plural second-person)
засві́дчуватимете (future imperfective plural second-person)
засві́дчують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть засві́дчувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть засві́дчувать (future imperfective plural third-person)
засві́дчуватимуть (future imperfective plural third-person)
засві́дчуймо (first-person imperative plural)
засві́дчуй (imperative second-person singular)
засві́дчуйте (imperative plural second-person)
засві́дчував (masculine past singular)
засві́дчували (masculine past plural)
засві́дчувала (feminine past singular)
засві́дчували (feminine past plural)
засві́дчувало (neuter past singular)
засві́дчували (neuter past plural)

[zɐsʲˈʋʲid͡ʒt͡ʃʊʋɐte]

Uk-засвідчувати.ogg

From засві́дчити (zasvídčyty) + -ува́ти (-uváty).

af

to bear witness to, to attest to, to testify to


конкретизувати

uk-verb

конкретизува́ти

конкретизува́ти • (konkretyzuváty) impf or pf

конкретизува́ти (canonical)
konkretyzuváty (romanization)
конкретизува́ти (infinitive)
конкретизува́ть (infinitive)
конкретизо́ваний (passive past)
impersonal: конкретизо́вано (passive past)
конкретизу́ючи (adverbial present)
конкретизува́вши (adverbial past)
конкретизу́ю (first-person future singular)
бу́ду конкретизува́ти (first-person singular)
бу́ду конкретизува́ть (first-person singular)
конкретизува́тиму (first-person singular)
конкретизу́єш (future second-person singular)
бу́деш конкретизува́ти (second-person singular)
бу́деш конкретизува́ть (second-person singular)
конкретизува́тимеш (second-person singular)
конкретизу́є (future singular third-person)
бу́де конкретизува́ти (singular third-person)
бу́де конкретизува́ть (singular third-person)
конкретизува́тиме (singular third-person)
конкретизу́єм (first-person future plural)
конкретизу́ємо (first-person future plural)
бу́демо конкретизува́ти (first-person plural)
бу́демо конкретизува́ть (first-person plural)
конкретизува́тимемо (first-person plural)
конкретизува́тимем (first-person plural)
конкретизу́єте (future plural second-person)
бу́дете конкретизува́ти (plural second-person)
бу́дете конкретизува́ть (plural second-person)
конкретизува́тимете (plural second-person)
конкретизу́ють (future plural third-person)
бу́дуть конкретизува́ти (plural third-person)
бу́дуть конкретизува́ть (plural third-person)
конкретизува́тимуть (plural third-person)
конкретизу́ймо (first-person imperative plural)
конкретизу́й (imperative second-person singular)
конкретизу́йте (imperative plural second-person)
конкретизува́в (masculine past singular)
конкретизува́ли (masculine past plural)
конкретизува́ла (feminine past singular)
конкретизува́ли (feminine past plural)
конкретизува́ло (neuter past singular)
конкретизува́ли (neuter past plural)

Possibly from German konkretisieren + -ува́ти (-uváty), ultimately from Latin concrētus. Compare Russian конкретизи́ровать (konkretizírovatʹ), Belarusian канкрэтызава́ць (kankretyzavácʹ), Polish konkretyzować.

cog

конкретизи́ровать

канкрэтызава́ць


свідчити

uk-verb

сві́дчити • (svídčyty) impf

сві́дчити (canonical)
svídčyty (romanization)
сві́дчити (imperfective infinitive)
сві́дчить (imperfective infinitive)
сві́дчачи (adverbial imperfective present)
сві́дчивши (adverbial imperfective past)
сві́дчу (first-person imperfective present singular)
бу́ду сві́дчити (first-person future imperfective singular)
бу́ду сві́дчить (first-person future imperfective singular)
сві́дчитиму (first-person future imperfective singular)
сві́дчиш (imperfective present second-person singular)
бу́деш сві́дчити (future imperfective second-person singular)
бу́деш сві́дчить (future imperfective second-person singular)
сві́дчитимеш (future imperfective second-person singular)
сві́дчить (imperfective present singular third-person)
бу́де сві́дчити (future imperfective singular third-person)
бу́де сві́дчить (future imperfective singular third-person)
сві́дчитиме (future imperfective singular third-person)
сві́дчим (first-person imperfective plural present)
сві́дчимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо сві́дчити (first-person future imperfective plural)
бу́демо сві́дчить (first-person future imperfective plural)
сві́дчитимемо (first-person future imperfective plural)
сві́дчитимем (first-person future imperfective plural)
сві́дчите (imperfective plural present second-person)
бу́дете сві́дчити (future imperfective plural second-person)
бу́дете сві́дчить (future imperfective plural second-person)
сві́дчитимете (future imperfective plural second-person)
сві́дчать (imperfective plural present third-person)
бу́дуть сві́дчити (future imperfective plural third-person)
бу́дуть сві́дчить (future imperfective plural third-person)
сві́дчитимуть (future imperfective plural third-person)
сві́дчім (first-person imperative plural)
сві́дчімо (first-person imperative plural)
сві́дчмо (first-person imperative plural)
сві́дчи (imperative second-person singular)
свідч (imperative second-person singular)
сві́дчіть (imperative plural second-person)
сві́дчте (imperative plural second-person)
сві́дчив (masculine past singular)
сві́дчили (masculine past plural)
сві́дчила (feminine past singular)
сві́дчили (feminine past plural)
сві́дчило (neuter past singular)
сві́дчили (neuter past plural)

Uk-свідчити.ogg

From сві́док (svídok) + -ити (-yty). Compare Belarusian све́дчыць (svjédčycʹ), Polish świadczyć, Czech svědčit.

(transitive, intransitive) to bear witness (to), to testify (to), to attest (to), to give evidence (of)


виправдати

виправдо́вувати

випра́вдувати

ви́правдати • (výpravdaty) pf (imperfective виправдо́вувати or випра́вдувати)

ви́правдати (canonical)
výpravdaty (romanization)
виправдо́вувати (imperfective)
випра́вдувати (imperfective)
ви́правдати (infinitive perfective)
ви́правдать (infinitive perfective)
ви́правданий (passive past perfective)
impersonal: ви́правдано (passive past perfective)
ви́правдавши (adverbial past perfective)
ви́правдаю (first-person future perfective singular)
ви́правдаєш (future perfective second-person singular)
ви́правдає (future perfective singular third-person)
ви́правдаєм (first-person future perfective plural)
ви́правдаємо (first-person future perfective plural)
ви́правдаєте (future perfective plural second-person)
ви́правдають (future perfective plural third-person)
ви́правдаймо (first-person imperative plural)
ви́правдай (imperative second-person singular)
ви́правдайте (imperative plural second-person)
ви́правдав (masculine past singular)
ви́правдали (masculine past plural)
ви́правдала (feminine past singular)
ви́правдали (feminine past plural)
ви́правдало (neuter past singular)
ви́правдали (neuter past plural)

Uk-виправдати.ogg

From ви́- (vý-) + пра́вда (právda) + -ати (-aty).

af

(law) to acquit, to absolve, to clear, to exculpate, to exonerate


бачило

head

ба́чило • (báčylo)

ба́чило (canonical)
báčylo (romanization)

ба́чити бачити#Ukrainian

neuter singular past indicative imperfective of ба́чити (báčyty)


виправдовувати

uk-verb

виправдо́вувати

виправдо́вувати • (vypravdóvuvaty) impf (perfective ви́правдати)

виправдо́вувати (canonical)
vypravdóvuvaty (romanization)
ви́правдати (perfective)
виправдо́вувати (imperfective infinitive)
виправдо́вувать (imperfective infinitive)
виправдо́вуваний (imperfective passive past)
impersonal: виправдо́вувано (imperfective passive past)
виправдо́вуючи (adverbial imperfective present)
виправдо́вувавши (adverbial imperfective past)
виправдо́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду виправдо́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду виправдо́вувать (first-person future imperfective singular)
виправдо́вуватиму (first-person future imperfective singular)
виправдо́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш виправдо́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш виправдо́вувать (future imperfective second-person singular)
виправдо́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
виправдо́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де виправдо́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де виправдо́вувать (future imperfective singular third-person)
виправдо́вуватиме (future imperfective singular third-person)
виправдо́вуєм (first-person imperfective plural present)
виправдо́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо виправдо́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо виправдо́вувать (first-person future imperfective plural)
виправдо́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
виправдо́вуватимем (first-person future imperfective plural)
виправдо́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете виправдо́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете виправдо́вувать (future imperfective plural second-person)
виправдо́вуватимете (future imperfective plural second-person)
виправдо́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть виправдо́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть виправдо́вувать (future imperfective plural third-person)
виправдо́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
виправдо́вуймо (first-person imperative plural)
виправдо́вуй (imperative second-person singular)
виправдо́вуйте (imperative plural second-person)
виправдо́вував (masculine past singular)
виправдо́вували (masculine past plural)
виправдо́вувала (feminine past singular)
виправдо́вували (feminine past plural)
виправдо́вувало (neuter past singular)
виправдо́вували (neuter past plural)

Uk-виправдовувати.ogg

Possibly from ви́правд(ати) (výpravd(aty)) + -о́в- (-óv-) + -увати (-uvaty).

af

ви́правд(ати)


сповільнити

uk-verb

спові́льнити

спові́льнювати

спові́льнити • (spovílʹnyty) pf (imperfective спові́льнювати)

спові́льнити (canonical)
spovílʹnyty (romanization)
спові́льнювати (imperfective)
спові́льнити (infinitive perfective)
спові́льнить (infinitive perfective)
спові́льнений (passive past perfective)
impersonal: спові́льнено (passive past perfective)
спові́льнивши (adverbial past perfective)
спові́льню (first-person future perfective singular)
спові́льниш (future perfective second-person singular)
спові́льнить (future perfective singular third-person)
спові́льним (first-person future perfective plural)
спові́льнимо (first-person future perfective plural)
спові́льните (future perfective plural second-person)
спові́льнять (future perfective plural third-person)
спові́льнім (first-person imperative plural)
спові́льнімо (first-person imperative plural)
спові́льни (imperative second-person singular)
спові́льніть (imperative plural second-person)
спові́льнив (masculine past singular)
спові́льнили (masculine past plural)
спові́льнила (feminine past singular)
спові́льнили (feminine past plural)
спові́льнило (neuter past singular)
спові́льнили (neuter past plural)

Uk-сповільнити.ogg

с- (s-) + пові́льний (povílʹnyj, “slow”) + -ити (-yty)

af

to decelerate, to slow down (cause to go slower)

to slow, to retard (prevent from progress)


сповільнювати

uk-verb

спові́льнювати

спові́льнити

спові́льнювати • (spovílʹnjuvaty) impf (perfective спові́льнити)

спові́льнювати (canonical)
spovílʹnjuvaty (romanization)
спові́льнити (perfective)
спові́льнювати (imperfective infinitive)
спові́льнювать (imperfective infinitive)
спові́льнюваний (imperfective passive past)
impersonal: спові́льнювано (imperfective passive past)
спові́льнюючи (adverbial imperfective present)
спові́льнювавши (adverbial imperfective past)
спові́льнюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду спові́льнювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду спові́льнювать (first-person future imperfective singular)
спові́льнюватиму (first-person future imperfective singular)
спові́льнюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш спові́льнювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш спові́льнювать (future imperfective second-person singular)
спові́льнюватимеш (future imperfective second-person singular)
спові́льнює (imperfective present singular third-person)
бу́де спові́льнювати (future imperfective singular third-person)
бу́де спові́льнювать (future imperfective singular third-person)
спові́льнюватиме (future imperfective singular third-person)
спові́льнюєм (first-person imperfective plural present)
спові́льнюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо спові́льнювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо спові́льнювать (first-person future imperfective plural)
спові́льнюватимемо (first-person future imperfective plural)
спові́льнюватимем (first-person future imperfective plural)
спові́льнюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете спові́льнювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете спові́льнювать (future imperfective plural second-person)
спові́льнюватимете (future imperfective plural second-person)
спові́льнюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть спові́льнювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть спові́льнювать (future imperfective plural third-person)
спові́льнюватимуть (future imperfective plural third-person)
спові́льнюймо (first-person imperative plural)
спові́льнюй (imperative second-person singular)
спові́льнюйте (imperative plural second-person)
спові́льнював (masculine past singular)
спові́льнювали (masculine past plural)
спові́льнювала (feminine past singular)
спові́льнювали (feminine past plural)
спові́льнювало (neuter past singular)
спові́льнювали (neuter past plural)

[spɔˈʋʲilʲnʲʊʋɐte]

спові́льн(ити) (spovílʹn(yty)) + -ювати (-juvaty)

af

спові́льнити

спові́льн(ити)


сплатити

uk-verb

сплати́ти • (splatýty) pf (imperfective спла́чувати)

сплати́ти (canonical)
splatýty (romanization)
спла́чувати (imperfective)
сплати́ти (infinitive perfective)
сплати́ть (infinitive perfective)
спла́чений (passive past perfective)
impersonal: спла́чено (passive past perfective)
сплати́вши (adverbial past perfective)
сплачу́ (first-person future perfective singular)
спла́тиш (future perfective second-person singular)
спла́тить (future perfective singular third-person)
спла́тим (first-person future perfective plural)
спла́тимо (first-person future perfective plural)
спла́тите (future perfective plural second-person)
спла́тять (future perfective plural third-person)
сплаті́м (first-person imperative plural)
сплаті́мо (first-person imperative plural)
сплати́ (imperative second-person singular)
сплаті́ть (imperative plural second-person)
сплати́в (masculine past singular)
сплати́ли (masculine past plural)
сплати́ла (feminine past singular)
сплати́ли (feminine past plural)
сплати́ло (neuter past singular)
сплати́ли (neuter past plural)

Uk-сплатити.ogg

From с- (s-) + плати́ти (platýty). Compare Polish spłacić.

(transitive) to pay (:price, fee, bill, invoice, debt, rent, etc.)


сплачувати

спла́чувати • (spláčuvaty) impf (perfective сплати́ти)

спла́чувати (canonical)
spláčuvaty (romanization)
сплати́ти (perfective)
спла́чувати (imperfective infinitive)
спла́чувать (imperfective infinitive)
спла́чуваний (imperfective passive past)
impersonal: спла́чувано (imperfective passive past)
спла́чуючи (adverbial imperfective present)
спла́чувавши (adverbial imperfective past)
спла́чую (first-person imperfective present singular)
бу́ду спла́чувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду спла́чувать (first-person future imperfective singular)
спла́чуватиму (first-person future imperfective singular)
спла́чуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш спла́чувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш спла́чувать (future imperfective second-person singular)
спла́чуватимеш (future imperfective second-person singular)
спла́чує (imperfective present singular third-person)
бу́де спла́чувати (future imperfective singular third-person)
бу́де спла́чувать (future imperfective singular third-person)
спла́чуватиме (future imperfective singular third-person)
спла́чуєм (first-person imperfective plural present)
спла́чуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо спла́чувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо спла́чувать (first-person future imperfective plural)
спла́чуватимемо (first-person future imperfective plural)
спла́чуватимем (first-person future imperfective plural)
спла́чуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете спла́чувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете спла́чувать (future imperfective plural second-person)
спла́чуватимете (future imperfective plural second-person)
спла́чують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть спла́чувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть спла́чувать (future imperfective plural third-person)
спла́чуватимуть (future imperfective plural third-person)
спла́чуймо (first-person imperative plural)
спла́чуй (imperative second-person singular)
спла́чуйте (imperative plural second-person)
спла́чував (masculine past singular)
спла́чували (masculine past plural)
спла́чувала (feminine past singular)
спла́чували (feminine past plural)
спла́чувало (neuter past singular)
спла́чували (neuter past plural)

Uk-сплачувати.ogg

From the спла́ч- (spláč-) stem of сплати́ти (splatýty) + -увати (-uvaty). Compare Polish spłacać.


електрифікувати

електрифікува́ти

електрифікува́ти • (elektryfikuváty) impf or pf

електрифікува́ти (canonical)
elektryfikuváty (romanization)
електрифікува́ти (infinitive)
електрифікува́ть (infinitive)
електрифіко́ваний (passive past)
impersonal: електрифіко́вано (passive past)
електрифіку́ючи (adverbial present)
електрифікува́вши (adverbial past)
електрифіку́ю (first-person future singular)
бу́ду електрифікува́ти (first-person singular)
бу́ду електрифікува́ть (first-person singular)
електрифікува́тиму (first-person singular)
електрифіку́єш (future second-person singular)
бу́деш електрифікува́ти (second-person singular)
бу́деш електрифікува́ть (second-person singular)
електрифікува́тимеш (second-person singular)
електрифіку́є (future singular third-person)
бу́де електрифікува́ти (singular third-person)
бу́де електрифікува́ть (singular third-person)
електрифікува́тиме (singular third-person)
електрифіку́єм (first-person future plural)
електрифіку́ємо (first-person future plural)
бу́демо електрифікува́ти (first-person plural)
бу́демо електрифікува́ть (first-person plural)
електрифікува́тимемо (first-person plural)
електрифікува́тимем (first-person plural)
електрифіку́єте (future plural second-person)
бу́дете електрифікува́ти (plural second-person)
бу́дете електрифікува́ть (plural second-person)
електрифікува́тимете (plural second-person)
електрифіку́ють (future plural third-person)
бу́дуть електрифікува́ти (plural third-person)
бу́дуть електрифікува́ть (plural third-person)
електрифікува́тимуть (plural third-person)
електрифіку́ймо (first-person imperative plural)
електрифіку́й (imperative second-person singular)
електрифіку́йте (imperative plural second-person)
електрифікува́в (masculine past singular)
електрифікува́ли (masculine past plural)
електрифікува́ла (feminine past singular)
електрифікува́ли (feminine past plural)
електрифікува́ло (neuter past singular)
електрифікува́ли (neuter past plural)

uk-conj

електрифікува́ти<2a.both.tr.ppp>

Possibly from German elektrifizieren + -ува́ти (-uváty), ultimately from New Latin ēlectricus. Compare Russian электрифици́ровать (elektrificírovatʹ), Belarusian электрыфікава́ць (eljektryfikavácʹ), Polish elektryfikować.

cog

электрифици́ровать

электрыфікава́ць

(transitive) to electrify (adapt for electric power)


ввімкнути

uk-verb

ввімкну́ти • (vvimknúty) pf (imperfective вмика́ти)

ввімкну́ти (canonical)
vvimknúty (romanization)
вмика́ти (imperfective)
ввімкну́ти (infinitive perfective)
ввімкну́ть (infinitive perfective)
вві́мкнений (passive past perfective)
вві́мкнутий (passive past perfective)
vvímknenyj (passive past perfective)
vvímknutyj (passive past perfective)
impersonal: вві́мкнено (passive past perfective)
вві́мкнуто (passive past perfective)
vvímkneno (passive past perfective)
vvímknuto (passive past perfective)
ввімкну́вши (adverbial past perfective)
ввімкну́ (first-person future perfective singular)
ввімкне́ш (future perfective second-person singular)
ввімкне́ (future perfective singular third-person)
ввімкне́м (first-person future perfective plural)
ввімкнемо́ (first-person future perfective plural)
ввімкнете́ (future perfective plural second-person)
ввімкну́ть (future perfective plural third-person)
ввімкні́м (first-person imperative plural)
ввімкні́мо (first-person imperative plural)
ввімкни́ (imperative second-person singular)
ввімкні́ть (imperative plural second-person)
ввімкну́в (masculine past singular)
ввімкну́ли (masculine past plural)
ввімкну́ла (feminine past singular)
ввімкну́ли (feminine past plural)
ввімкну́ло (neuter past singular)
ввімкну́ли (neuter past plural)

Uk-ввімкнути.ogg

to switch on, to turn on (to turn a switch to the "on" position)

to enable (to activate a function of an electronic or mechanical device)


умикати

умика́ти • (umykáty) impf (perfective увімкну́ти)

умика́ти (canonical)
umykáty (romanization)
увімкну́ти (perfective)
умика́ти (imperfective infinitive)
умика́ть (imperfective infinitive)
умика́ючи (adverbial imperfective present)
умика́вши (adverbial imperfective past)
умика́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду вмика́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду вмика́ть (first-person future imperfective singular)
умика́тиму (first-person future imperfective singular)
умика́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш умика́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш умика́ть (future imperfective second-person singular)
умика́тимеш (future imperfective second-person singular)
умика́є (imperfective present singular third-person)
бу́де вмика́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де вмика́ть (future imperfective singular third-person)
умика́тиме (future imperfective singular third-person)
умика́єм (first-person imperfective plural present)
умика́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо вмика́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо вмика́ть (first-person future imperfective plural)
умика́тимемо (first-person future imperfective plural)
умика́тимем (first-person future imperfective plural)
умика́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете вмика́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете вмика́ть (future imperfective plural second-person)
умика́тимете (future imperfective plural second-person)
умика́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть умика́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть умика́ть (future imperfective plural third-person)
умика́тимуть (future imperfective plural third-person)
умика́ймо (first-person imperative plural)
умика́й (imperative second-person singular)
умика́йте (imperative plural second-person)
умика́в (masculine past singular)
умика́ли (masculine past plural)
умика́ла (feminine past singular)
умика́ли (feminine past plural)
умика́ло (neuter past singular)
умика́ли (neuter past plural)

(transitive) to switch on, to turn on (to turn a switch to the "on" position)

(transitive, computing) to enable (to activate a function of an electronic or mechanical device)


проведе

head

проведе́ • (provedé)

проведе́ (canonical)
provedé (romanization)

провести́ провести#Ukrainian

third-person singular future indicative of провести́ pf (provestý)


нейтралізувати

uk-verb

нейтралізува́ти

нейтралізува́ти • (nejtralizuváty) impf or pf

нейтралізува́ти (canonical)
nejtralizuváty (romanization)
нейтралізува́ти (infinitive)
нейтралізува́ть (infinitive)
нейтралізо́ваний (passive past)
impersonal: нейтралізо́вано (passive past)
нейтралізу́ючи (adverbial present)
нейтралізува́вши (adverbial past)
нейтралізу́ю (first-person future singular)
бу́ду нейтралізува́ти (first-person singular)
бу́ду нейтралізува́ть (first-person singular)
нейтралізува́тиму (first-person singular)
нейтралізу́єш (future second-person singular)
бу́деш нейтралізува́ти (second-person singular)
бу́деш нейтралізува́ть (second-person singular)
нейтралізува́тимеш (second-person singular)
нейтралізу́є (future singular third-person)
бу́де нейтралізува́ти (singular third-person)
бу́де нейтралізува́ть (singular third-person)
нейтралізува́тиме (singular third-person)
нейтралізу́єм (first-person future plural)
нейтралізу́ємо (first-person future plural)
бу́демо нейтралізува́ти (first-person plural)
бу́демо нейтралізува́ть (first-person plural)
нейтралізува́тимемо (first-person plural)
нейтралізува́тимем (first-person plural)
нейтралізу́єте (future plural second-person)
бу́дете нейтралізува́ти (plural second-person)
бу́дете нейтралізува́ть (plural second-person)
нейтралізува́тимете (plural second-person)
нейтралізу́ють (future plural third-person)
бу́дуть нейтралізува́ти (plural third-person)
бу́дуть нейтралізува́ть (plural third-person)
нейтралізува́тимуть (plural third-person)
нейтралізу́ймо (first-person imperative plural)
нейтралізу́й (imperative second-person singular)
нейтралізу́йте (imperative plural second-person)
нейтралізува́в (masculine past singular)
нейтралізува́ли (masculine past plural)
нейтралізува́ла (feminine past singular)
нейтралізува́ли (feminine past plural)
нейтралізува́ло (neuter past singular)
нейтралізува́ли (neuter past plural)

Possibly from French neutraliser + -ува́ти (-uváty). Compare Russian нейтрализова́ть (nejtralizovátʹ), Belarusian нейтралізава́ць (njejtralizavácʹ), Polish neutralizować.

cog

нейтрализова́ть

нейтралізава́ць


модифікувати

uk-verb

модифікува́ти

модифікува́ти • (modyfikuváty) impf or pf

модифікува́ти (canonical)
modyfikuváty (romanization)
модифікува́ти (infinitive)
модифікува́ть (infinitive)
модифіко́ваний (passive past)
impersonal: модифіко́вано (passive past)
модифіку́ючи (adverbial present)
модифікува́вши (adverbial past)
модифіку́ю (first-person future singular)
бу́ду модифікува́ти (first-person singular)
бу́ду модифікува́ть (first-person singular)
модифікува́тиму (first-person singular)
модифіку́єш (future second-person singular)
бу́деш модифікува́ти (second-person singular)
бу́деш модифікува́ть (second-person singular)
модифікува́тимеш (second-person singular)
модифіку́є (future singular third-person)
бу́де модифікува́ти (singular third-person)
бу́де модифікува́ть (singular third-person)
модифікува́тиме (singular third-person)
модифіку́єм (first-person future plural)
модифіку́ємо (first-person future plural)
бу́демо модифікува́ти (first-person plural)
бу́демо модифікува́ть (first-person plural)
модифікува́тимемо (first-person plural)
модифікува́тимем (first-person plural)
модифіку́єте (future plural second-person)
бу́дете модифікува́ти (plural second-person)
бу́дете модифікува́ть (plural second-person)
модифікува́тимете (plural second-person)
модифіку́ють (future plural third-person)
бу́дуть модифікува́ти (plural third-person)
бу́дуть модифікува́ть (plural third-person)
модифікува́тимуть (plural third-person)
модифіку́ймо (first-person imperative plural)
модифіку́й (imperative second-person singular)
модифіку́йте (imperative plural second-person)
модифікува́в (masculine past singular)
модифікува́ли (masculine past plural)
модифікува́ла (feminine past singular)
модифікува́ли (feminine past plural)
модифікува́ло (neuter past singular)
модифікува́ли (neuter past plural)

From Latin modificō + -ува́ти (-uváty). Compare Russian модифици́ровать (modificírovatʹ), Belarusian мадыфікава́ць (madyfikavácʹ), Polish modyfikować.

cog

модифици́ровать

мадыфікава́ць


мали

head

ма́ли • (mály)

plural past imperfective of ма́ти (máty)


твітнути

uk-verb

тві́тнути • (tvítnuty) pf

тві́тнути (canonical)
tvítnuty (romanization)
тві́тнути (infinitive perfective)
тві́тнуть (infinitive perfective)
тві́тнутий (passive past perfective)
impersonal: тві́тнуто (passive past perfective)
тві́тнувши (adverbial past perfective)
тві́тну (first-person future perfective singular)
тві́тнеш (future perfective second-person singular)
тві́тне (future perfective singular third-person)
тві́тнем (first-person future perfective plural)
тві́тнемо (first-person future perfective plural)
тві́тнете (future perfective plural second-person)
тві́тнуть (future perfective plural third-person)
тві́тнім (first-person imperative plural)
тві́тнімо (first-person imperative plural)
тві́тни (imperative second-person singular)
тві́тніть (imperative plural second-person)
тві́тнув (masculine past singular)
тві́тнули (masculine past plural)
тві́тнула (feminine past singular)
тві́тнули (feminine past plural)
тві́тнуло (neuter past singular)
тві́тнули (neuter past plural)


диверсифікувати

диверсифікува́ти

диверсифікува́ти • (dyversyfikuváty) impf or pf

диверсифікува́ти (canonical)
dyversyfikuváty (romanization)
диверсифікува́ти (infinitive)
диверсифікува́ть (infinitive)
диверсифіко́ваний (passive past)
impersonal: диверсифіко́вано (passive past)
диверсифіку́ючи (adverbial present)
диверсифікува́вши (adverbial past)
диверсифіку́ю (first-person future singular)
бу́ду диверсифікува́ти (first-person singular)
бу́ду диверсифікува́ть (first-person singular)
диверсифікува́тиму (first-person singular)
диверсифіку́єш (future second-person singular)
бу́деш диверсифікува́ти (second-person singular)
бу́деш диверсифікува́ть (second-person singular)
диверсифікува́тимеш (second-person singular)
диверсифіку́є (future singular third-person)
бу́де диверсифікува́ти (singular third-person)
бу́де диверсифікува́ть (singular third-person)
диверсифікува́тиме (singular third-person)
диверсифіку́єм (first-person future plural)
диверсифіку́ємо (first-person future plural)
бу́демо диверсифікува́ти (first-person plural)
бу́демо диверсифікува́ть (first-person plural)
диверсифікува́тимемо (first-person plural)
диверсифікува́тимем (first-person plural)
диверсифіку́єте (future plural second-person)
бу́дете диверсифікува́ти (plural second-person)
бу́дете диверсифікува́ть (plural second-person)
диверсифікува́тимете (plural second-person)
диверсифіку́ють (future plural third-person)
бу́дуть диверсифікува́ти (plural third-person)
бу́дуть диверсифікува́ть (plural third-person)
диверсифікува́тимуть (plural third-person)
диверсифіку́ймо (first-person imperative plural)
диверсифіку́й (imperative second-person singular)
диверсифіку́йте (imperative plural second-person)
диверсифікува́в (masculine past singular)
диверсифікува́ли (masculine past plural)
диверсифікува́ла (feminine past singular)
диверсифікува́ли (feminine past plural)
диверсифікува́ло (neuter past singular)
диверсифікува́ли (neuter past plural)

uk-conj

диверсифікува́ти<2a.both.tr.ppp>

From диверсифік(а́ція) (dyversyfik(ácija)) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian диверсифици́ровать (diversificírovatʹ), Belarusian дыверсіфікава́ць (dyvjersifikavácʹ), Polish dywersyfikować.

af

диверсифіка́ція

диверсифік(а́ція)

cog

диверсифици́ровать

дыверсіфікава́ць


урізноманітнити

uk-verb

урізномані́тнити

урізномані́тнювати

урізномані́тнити • (uriznomanítnyty) pf (imperfective урізномані́тнювати)

урізномані́тнити (canonical)
uriznomanítnyty (romanization)
урізномані́тнювати (imperfective)
урізномані́тнити (infinitive perfective)
урізномані́тнить (infinitive perfective)
урізномані́тнений (passive past perfective)
impersonal: урізномані́тнено (passive past perfective)
урізномані́тнивши (adverbial past perfective)
урізномані́тню (first-person future perfective singular)
урізномані́тниш (future perfective second-person singular)
урізномані́тнить (future perfective singular third-person)
урізномані́тним (first-person future perfective plural)
урізномані́тнимо (first-person future perfective plural)
урізномані́тните (future perfective plural second-person)
урізномані́тнять (future perfective plural third-person)
урізномані́тнім (first-person imperative plural)
урізномані́тнімо (first-person imperative plural)
урізномані́тни (imperative second-person singular)
урізномані́тніть (imperative plural second-person)
урізномані́тнив (masculine past singular)
урізномані́тнили (masculine past plural)
урізномані́тнила (feminine past singular)
урізномані́тнили (feminine past plural)
урізномані́тнило (neuter past singular)
урізномані́тнили (neuter past plural)

uk-conj

урізномані́тнити<4a.pf.tr.ppp>

у- (u-) + різномані́тний (riznomanítnyj, “diverse, various”) + -ити (-yty)

af

різномані́тний


урізноманітнювати

uk-verb

урізномані́тнювати

урізномані́тнити

урізномані́тнювати • (uriznomanítnjuvaty) impf (perfective урізномані́тнити)

урізномані́тнювати (canonical)
uriznomanítnjuvaty (romanization)
урізномані́тнити (perfective)
урізномані́тнювати (imperfective infinitive)
урізномані́тнювать (imperfective infinitive)
урізномані́тнюваний (imperfective passive past)
impersonal: урізномані́тнювано (imperfective passive past)
урізномані́тнюючи (adverbial imperfective present)
урізномані́тнювавши (adverbial imperfective past)
урізномані́тнюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду врізномані́тнювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду врізномані́тнювать (first-person future imperfective singular)
урізномані́тнюватиму (first-person future imperfective singular)
урізномані́тнюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш урізномані́тнювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш урізномані́тнювать (future imperfective second-person singular)
урізномані́тнюватимеш (future imperfective second-person singular)
урізномані́тнює (imperfective present singular third-person)
бу́де врізномані́тнювати (future imperfective singular third-person)
бу́де врізномані́тнювать (future imperfective singular third-person)
урізномані́тнюватиме (future imperfective singular third-person)
урізномані́тнюєм (first-person imperfective plural present)
урізномані́тнюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо врізномані́тнювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо врізномані́тнювать (first-person future imperfective plural)
урізномані́тнюватимемо (first-person future imperfective plural)
урізномані́тнюватимем (first-person future imperfective plural)
урізномані́тнюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете врізномані́тнювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете врізномані́тнювать (future imperfective plural second-person)
урізномані́тнюватимете (future imperfective plural second-person)
урізномані́тнюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть урізномані́тнювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть урізномані́тнювать (future imperfective plural third-person)
урізномані́тнюватимуть (future imperfective plural third-person)
урізномані́тнюймо (first-person imperative plural)
урізномані́тнюй (imperative second-person singular)
урізномані́тнюйте (imperative plural second-person)
урізномані́тнював (masculine past singular)
урізномані́тнювали (masculine past plural)
урізномані́тнювала (feminine past singular)
урізномані́тнювали (feminine past plural)
урізномані́тнювало (neuter past singular)
урізномані́тнювали (neuter past plural)

uk-conj

урізномані́тнювати<2a.impf.tr.ppp>

урізномані́тнити (uriznomanítnyty) + -ювати (-juvaty)

af

урізномані́тнити


могутній

head

могутні́й • (mohutníj)

могутні́й (canonical)
mohutníj (romanization)

[mɔɦʊtʲˈnʲii̯]

могутні́ти могутніти#Ukrainian

masculine singular past indicative imperfective of могутні́ти (mohutníty)


травмувати

травмува́ти (canonical)
travmuváty (romanization)
травмува́ти (infinitive)
травмува́ть (infinitive)
травмо́ваний (passive past)
impersonal: травмо́вано (passive past)
травму́ючи (adverbial present)
травмува́вши (adverbial past)
травму́ю (first-person future singular)
бу́ду травмува́ти (first-person singular)
бу́ду травмува́ть (first-person singular)
травмува́тиму (first-person singular)
травму́єш (future second-person singular)
бу́деш травмува́ти (second-person singular)
бу́деш травмува́ть (second-person singular)
травмува́тимеш (second-person singular)
травму́є (future singular third-person)
бу́де травмува́ти (singular third-person)
бу́де травмува́ть (singular third-person)
травмува́тиме (singular third-person)
травму́єм (first-person future plural)
травму́ємо (first-person future plural)
бу́демо травмува́ти (first-person plural)
бу́демо травмува́ть (first-person plural)
травмува́тимемо (first-person plural)
травмува́тимем (first-person plural)
травму́єте (future plural second-person)
бу́дете травмува́ти (plural second-person)
бу́дете травмува́ть (plural second-person)
травмува́тимете (plural second-person)
травму́ють (future plural third-person)
бу́дуть травмува́ти (plural third-person)
бу́дуть травмува́ть (plural third-person)
травмува́тимуть (plural third-person)
травму́ймо (first-person imperative plural)
травму́й (imperative second-person singular)
травму́йте (imperative plural second-person)
травмува́в (masculine past singular)
травмува́ли (masculine past plural)
травмува́ла (feminine past singular)
травмува́ли (feminine past plural)
травмува́ло (neuter past singular)
травмува́ли (neuter past plural)

Uk-травмувати.ogg

From Ancient Greek τραῦμα (traûma) + -увати (-uvaty). Compare Russian травми́ровать (travmírovatʹ), Belarusian траўмі́раваць (traŭmíravacʹ).

cog

травми́ровать

траўмі́раваць


доживати

uk-verb

дожива́ти • (dožyváty) impf (perfective дожи́ти)

дожива́ти (canonical)
dožyváty (romanization)
дожи́ти (perfective)
дожива́ти (imperfective infinitive)
дожива́ть (imperfective infinitive)
дожива́ючи (adverbial imperfective present)
дожива́вши (adverbial imperfective past)
дожива́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду дожива́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду дожива́ть (first-person future imperfective singular)
дожива́тиму (first-person future imperfective singular)
дожива́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш дожива́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш дожива́ть (future imperfective second-person singular)
дожива́тимеш (future imperfective second-person singular)
дожива́є (imperfective present singular third-person)
бу́де дожива́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де дожива́ть (future imperfective singular third-person)
дожива́тиме (future imperfective singular third-person)
дожива́єм (first-person imperfective plural present)
дожива́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо дожива́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо дожива́ть (first-person future imperfective plural)
дожива́тимемо (first-person future imperfective plural)
дожива́тимем (first-person future imperfective plural)
дожива́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете дожива́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете дожива́ть (future imperfective plural second-person)
дожива́тимете (future imperfective plural second-person)
дожива́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть дожива́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть дожива́ть (future imperfective plural third-person)
дожива́тимуть (future imperfective plural third-person)
дожива́ймо (first-person imperative plural)
дожива́й (imperative second-person singular)
дожива́йте (imperative plural second-person)
дожива́в (masculine past singular)
дожива́ли (masculine past plural)
дожива́ла (feminine past singular)
дожива́ли (feminine past plural)
дожива́ло (neuter past singular)
дожива́ли (neuter past plural)

From дожи́ти (dožýty) + -ва́ти (-váty). Compare Russian дожива́ть (doživátʹ), Belarusian дажыва́ць (dažyvácʹ).

af

дожи́ти (dožýty) + -ва́ти (-váty)

to live (to), to live to see, to reach (remain alive until at least a certain age or point in time)


перейменувати

uk-verb

перейменува́ти

переймено́вувати

перейменува́ти • (perejmenuváty) pf (imperfective переймено́вувати)

перейменува́ти (canonical)
perejmenuváty (romanization)
переймено́вувати (imperfective)
перейменува́ти (infinitive perfective)
перейменува́ть (infinitive perfective)
переймено́ваний (passive past perfective)
impersonal: переймено́вано (passive past perfective)
перейменува́вши (adverbial past perfective)
переймену́ю (first-person future perfective singular)
переймену́єш (future perfective second-person singular)
переймену́є (future perfective singular third-person)
переймену́єм (first-person future perfective plural)
переймену́ємо (first-person future perfective plural)
переймену́єте (future perfective plural second-person)
переймену́ють (future perfective plural third-person)
переймену́ймо (first-person imperative plural)
переймену́й (imperative second-person singular)
переймену́йте (imperative plural second-person)
перейменува́в (masculine past singular)
перейменува́ли (masculine past plural)
перейменува́ла (feminine past singular)
перейменува́ли (feminine past plural)
перейменува́ло (neuter past singular)
перейменува́ли (neuter past plural)

uk-conj

перейменува́ти<2a.pf.tr.ppp>

Uk-перейменувати.ogg

From пере- (pere-) + іменува́ти (imenuváty). Compare Russian переименова́ть (pereimenovátʹ), Belarusian перайменава́ць (pjerajmjenavácʹ).

cog

переименова́ть

перайменава́ць


панікувати

панікува́ти (canonical)
panikuváty (romanization)
панікува́ти (imperfective infinitive)
панікува́ть (imperfective infinitive)
паніку́ючи (adverbial imperfective present)
панікува́вши (adverbial imperfective past)
паніку́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду панікува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду панікува́ть (first-person future imperfective singular)
панікува́тиму (first-person future imperfective singular)
паніку́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш панікува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш панікува́ть (future imperfective second-person singular)
панікува́тимеш (future imperfective second-person singular)
паніку́є (imperfective present singular third-person)
бу́де панікува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де панікува́ть (future imperfective singular third-person)
панікува́тиме (future imperfective singular third-person)
паніку́єм (first-person imperfective plural present)
паніку́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо панікува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо панікува́ть (first-person future imperfective plural)
панікува́тимемо (first-person future imperfective plural)
панікува́тимем (first-person future imperfective plural)
паніку́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете панікува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете панікува́ть (future imperfective plural second-person)
панікува́тимете (future imperfective plural second-person)
паніку́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть панікува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть панікува́ть (future imperfective plural third-person)
панікува́тимуть (future imperfective plural third-person)
паніку́ймо (first-person imperative plural)
паніку́й (imperative second-person singular)
паніку́йте (imperative plural second-person)
панікува́в (masculine past singular)
панікува́ли (masculine past plural)
панікува́ла (feminine past singular)
панікува́ли (feminine past plural)
панікува́ло (neuter past singular)
панікува́ли (neuter past plural)

From па́ніка (pánika) + -увати (-uvaty). Compare Russian паникова́ть (panikovátʹ), Belarusian панікава́ць (panikavácʹ), Polish panikować.


перейменовувати

uk-verb

переймено́вувати

перейменува́ти

переймено́вувати • (perejmenóvuvaty) impf (perfective перейменува́ти)

переймено́вувати (canonical)
perejmenóvuvaty (romanization)
перейменува́ти (perfective)
переймено́вувати (imperfective infinitive)
переймено́вувать (imperfective infinitive)
переймено́вуваний (imperfective passive past)
impersonal: переймено́вувано (imperfective passive past)
переймено́вуючи (adverbial imperfective present)
переймено́вувавши (adverbial imperfective past)
переймено́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду переймено́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду переймено́вувать (first-person future imperfective singular)
переймено́вуватиму (first-person future imperfective singular)
переймено́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш переймено́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш переймено́вувать (future imperfective second-person singular)
переймено́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
переймено́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де переймено́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де переймено́вувать (future imperfective singular third-person)
переймено́вуватиме (future imperfective singular third-person)
переймено́вуєм (first-person imperfective plural present)
переймено́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо переймено́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо переймено́вувать (first-person future imperfective plural)
переймено́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
переймено́вуватимем (first-person future imperfective plural)
переймено́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете переймено́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете переймено́вувать (future imperfective plural second-person)
переймено́вуватимете (future imperfective plural second-person)
переймено́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть переймено́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть переймено́вувать (future imperfective plural third-person)
переймено́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
переймено́вуймо (first-person imperative plural)
переймено́вуй (imperative second-person singular)
переймено́вуйте (imperative plural second-person)
переймено́вував (masculine past singular)
переймено́вували (masculine past plural)
переймено́вувала (feminine past singular)
переймено́вували (feminine past plural)
переймено́вувало (neuter past singular)
переймено́вували (neuter past plural)

uk-conj

переймено́вувати<2a.impf.tr.ppp>

From the переймено́в- (perejmenóv-) stem of перейменува́ти (perejmenuváty) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian переимено́вывать (pereimenóvyvatʹ), Belarusian пераймяно́ўваць (pjerajmjanóŭvacʹ).

af

перейменува́ти

cog

переимено́вывать

пераймяно́ўваць


відтік

head

відті́к • (vidtík)

відті́к (canonical)
vidtík (romanization)

відтекти́ відтекти#Ukrainian

masculine singular past perfective of відтекти́ (vidtektý)


спішити

uk-verb

спіши́ти • (spišýty) impf

спіши́ти (canonical)
spišýty (romanization)
спіши́ти (imperfective infinitive)
спіши́ть (imperfective infinitive)
спішачи́ (adverbial imperfective present)
спіши́вши (adverbial imperfective past)
спішу́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду спіши́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду спіши́ть (first-person future imperfective singular)
спіши́тиму (first-person future imperfective singular)
спіши́ш (imperfective present second-person singular)
бу́деш спіши́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш спіши́ть (future imperfective second-person singular)
спіши́тимеш (future imperfective second-person singular)
спіши́ть (imperfective present singular third-person)
бу́де спіши́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де спіши́ть (future imperfective singular third-person)
спіши́тиме (future imperfective singular third-person)
спіши́м (first-person imperfective plural present)
спішимо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо спіши́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо спіши́ть (first-person future imperfective plural)
спіши́тимемо (first-person future imperfective plural)
спіши́тимем (first-person future imperfective plural)
спішите́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете спіши́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете спіши́ть (future imperfective plural second-person)
спіши́тимете (future imperfective plural second-person)
спіша́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть спіши́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть спіши́ть (future imperfective plural third-person)
спіши́тимуть (future imperfective plural third-person)
спіші́м (first-person imperative plural)
спіші́мо (first-person imperative plural)
спіши́ (imperative second-person singular)
спіші́ть (imperative plural second-person)
спіши́в (masculine past singular)
спіши́ли (masculine past plural)
спіши́ла (feminine past singular)
спіши́ли (feminine past plural)
спіши́ло (neuter past singular)
спіши́ли (neuter past plural)

Uk-спішити.ogg

Inherited from Old East Slavic спѣшити (spěšiti), from Proto-Slavic *spěšiti (“to hurry”), from *spěxъ (“haste”), from *spěti (“to advance, ripen, hurry”) + *-xъ. Equivalent to спіх (spix, “hurry”) + -и́ти (-ýty).

inh+

to hurry, to hasten, to make haste, to be in a hurry


спішити

uk-verb

спі́шити • (spíšyty) pf (imperfective спі́шувати)

спі́шити (canonical)
spíšyty (romanization)
спі́шувати (imperfective)
спі́шити (infinitive perfective)
спі́шить (infinitive perfective)
спі́шений (passive past perfective)
impersonal: спі́шено (passive past perfective)
спі́шивши (adverbial past perfective)
спі́шу (first-person future perfective singular)
спі́шиш (future perfective second-person singular)
спі́шить (future perfective singular third-person)
спі́шим (first-person future perfective plural)
спі́шимо (first-person future perfective plural)
спі́шите (future perfective plural second-person)
спі́шать (future perfective plural third-person)
спі́шмо (first-person imperative plural)
спіш (imperative second-person singular)
спі́ште (imperative plural second-person)
спі́шив (masculine past singular)
спі́шили (masculine past plural)
спі́шила (feminine past singular)
спі́шили (feminine past plural)
спі́шило (neuter past singular)
спі́шили (neuter past plural)

From с- (s-) + пі́ший (píšyj) + -ити (-yty).

to cause to dismount (from a horse or bicycle), to unhorse


сприйняти

сприйня́ти • (spryjnjáty) pf (imperfective сприйма́ти)

сприйня́ти (canonical)
spryjnjáty (romanization)
сприйма́ти (imperfective)
сприйня́ти (infinitive perfective)
сприйня́ть (infinitive perfective)
спри́йнятий (passive past perfective)
impersonal: спри́йнято (passive past perfective)
сприйня́вши (adverbial past perfective)
сприйму́ (first-person future perfective singular)
сприйме́ш (future perfective second-person singular)
сприйме́ (future perfective singular third-person)
сприйме́м (first-person future perfective plural)
сприймемо́ (first-person future perfective plural)
сприймете́ (future perfective plural second-person)
сприйму́ть (future perfective plural third-person)
сприймі́м (first-person imperative plural)
сприймі́мо (first-person imperative plural)
сприйми́ (imperative second-person singular)
сприймі́ть (imperative plural second-person)
сприйня́в (masculine past singular)
сприйня́ли (masculine past plural)
сприйня́ла (feminine past singular)
сприйня́ли (feminine past plural)
сприйня́ло (neuter past singular)
сприйня́ли (neuter past plural)

Uk-сприйняти.ogg


сприймати

сприйма́ти • (spryjmáty) impf (perfective сприйня́ти)

сприйма́ти (canonical)
spryjmáty (romanization)
сприйня́ти (perfective)
сприйма́ти (imperfective infinitive)
сприйма́ть (imperfective infinitive)
спри́йманий (imperfective passive past)
impersonal: спри́ймано (imperfective passive past)
сприйма́ючи (adverbial imperfective present)
сприйма́вши (adverbial imperfective past)
сприйма́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду сприйма́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду сприйма́ть (first-person future imperfective singular)
сприйма́тиму (first-person future imperfective singular)
сприйма́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш сприйма́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш сприйма́ть (future imperfective second-person singular)
сприйма́тимеш (future imperfective second-person singular)
сприйма́є (imperfective present singular third-person)
бу́де сприйма́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де сприйма́ть (future imperfective singular third-person)
сприйма́тиме (future imperfective singular third-person)
сприйма́єм (first-person imperfective plural present)
сприйма́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо сприйма́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо сприйма́ть (first-person future imperfective plural)
сприйма́тимемо (first-person future imperfective plural)
сприйма́тимем (first-person future imperfective plural)
сприйма́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете сприйма́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете сприйма́ть (future imperfective plural second-person)
сприйма́тимете (future imperfective plural second-person)
сприйма́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть сприйма́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть сприйма́ть (future imperfective plural third-person)
сприйма́тимуть (future imperfective plural third-person)
сприйма́ймо (first-person imperative plural)
сприйма́й (imperative second-person singular)
сприйма́йте (imperative plural second-person)
сприйма́в (masculine past singular)
сприйма́ли (masculine past plural)
сприйма́ла (feminine past singular)
сприйма́ли (feminine past plural)
сприйма́ло (neuter past singular)
сприйма́ли (neuter past plural)

Uk-сприймати.ogg


ностальгувати

ностальгува́ти

ностальгува́ти • (nostalʹhuváty) impf

ностальгува́ти (canonical)
nostalʹhuváty (romanization)
ностальгува́ти (imperfective infinitive)
ностальгува́ть (imperfective infinitive)
ностальгу́ючи (adverbial imperfective present)
ностальгува́вши (adverbial imperfective past)
ностальгу́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду ностальгува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду ностальгува́ть (first-person future imperfective singular)
ностальгува́тиму (first-person future imperfective singular)
ностальгу́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш ностальгува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш ностальгува́ть (future imperfective second-person singular)
ностальгува́тимеш (future imperfective second-person singular)
ностальгу́є (imperfective present singular third-person)
бу́де ностальгува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де ностальгува́ть (future imperfective singular third-person)
ностальгува́тиме (future imperfective singular third-person)
ностальгу́єм (first-person imperfective plural present)
ностальгу́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо ностальгува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо ностальгува́ть (first-person future imperfective plural)
ностальгува́тимемо (first-person future imperfective plural)
ностальгува́тимем (first-person future imperfective plural)
ностальгу́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете ностальгува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете ностальгува́ть (future imperfective plural second-person)
ностальгува́тимете (future imperfective plural second-person)
ностальгу́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть ностальгува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть ностальгува́ть (future imperfective plural third-person)
ностальгува́тимуть (future imperfective plural third-person)
ностальгу́ймо (first-person imperative plural)
ностальгу́й (imperative second-person singular)
ностальгу́йте (imperative plural second-person)
ностальгува́в (masculine past singular)
ностальгува́ли (masculine past plural)
ностальгува́ла (feminine past singular)
ностальгува́ли (feminine past plural)
ностальгува́ло (neuter past singular)
ностальгува́ли (neuter past plural)

uk-conj

ностальгува́ти<2a.impf.intr>

From ностальгі́я (nostalʹhíja, “nostalgia”) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian ностальги́ровать (nostalʹgírovatʹ).

cog

ностальги́ровать

Є лю́ди, які́ все ще ностальгу́ють за радя́нськими часа́ми.

There are people who still feel nostalgic for the Soviet times.

Je ljúdy, jakí vse šče nostalʹhújutʹ za radjánsʹkymy časámy.

(intransitive) to be nostalgic, to feel nostalgia, to feel nostalgic (for: + за + instrumental)