призначити

uk-verb

призна́чити or призначи́ти • (pryznáčyty or pryznačýty) pf (imperfective признача́ти)

призна́чити (canonical)
призначи́ти (canonical)
pryznáčyty (romanization)
pryznačýty (romanization)
признача́ти (imperfective)
призна́чити (infinitive perfective)
призна́чить (infinitive perfective)
призначи́ти (infinitive perfective)
призначи́ть (infinitive perfective)
призна́чений (passive past perfective)
impersonal: призна́чено (passive past perfective)
призна́чивши (adverbial past perfective)
призначи́вши (adverbial past perfective)
призна́чу (first-person future perfective singular)
призначу́ (first-person future perfective singular)
призна́чиш (future perfective second-person singular)
призначи́ш (future perfective second-person singular)
призна́чить (future perfective singular third-person)
призначи́ть (future perfective singular third-person)
призна́чим (first-person future perfective plural)
призна́чимо (first-person future perfective plural)
призначи́м (first-person future perfective plural)
призначимо́ (first-person future perfective plural)
призна́чите (future perfective plural second-person)
призначите́ (future perfective plural second-person)
призна́чать (future perfective plural third-person)
признача́ть (future perfective plural third-person)
призна́чмо (first-person imperative plural)
призначі́м (first-person imperative plural)
призначі́мо (first-person imperative plural)
призна́ч (imperative second-person singular)
призначи́ (imperative second-person singular)
призна́чте (imperative plural second-person)
призначі́ть (imperative plural second-person)
призна́чив (masculine past singular)
призначи́в (masculine past singular)
призна́чили (masculine past plural)
призначи́ли (masculine past plural)
призна́чила (feminine past singular)
призначи́ла (feminine past singular)
призна́чили (feminine past plural)
призначи́ли (feminine past plural)
призна́чило (neuter past singular)
призначи́ло (neuter past singular)
призна́чили (neuter past plural)
призначи́ли (neuter past plural)

Uk-призначити.ogg

From при- (pry-) + зна́чити (znáčyty). Compare Belarusian прызна́чыць (pryznáčycʹ), Polish przeznaczyć.

призна́чити поба́чення


зазнавати

зазнава́ти • (zaznaváty) impf (perfective зазна́ти)

зазнава́ти (canonical)
zaznaváty (romanization)
зазна́ти (perfective)
зазнава́ти (imperfective infinitive)
зазнава́ть (imperfective infinitive)
зазнаючи́ (adverbial imperfective present)
зазнава́вши (adverbial imperfective past)
зазнаю́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду зазнава́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду зазнава́ть (first-person future imperfective singular)
зазнава́тиму (first-person future imperfective singular)
зазнає́ш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зазнава́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш зазнава́ть (future imperfective second-person singular)
зазнава́тимеш (future imperfective second-person singular)
зазнає́ (imperfective present singular third-person)
бу́де зазнава́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де зазнава́ть (future imperfective singular third-person)
зазнава́тиме (future imperfective singular third-person)
зазнає́м (first-person imperfective plural present)
зазнаємо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо зазнава́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо зазнава́ть (first-person future imperfective plural)
зазнава́тимемо (first-person future imperfective plural)
зазнава́тимем (first-person future imperfective plural)
зазнаєте́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете зазнава́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете зазнава́ть (future imperfective plural second-person)
зазнава́тимете (future imperfective plural second-person)
зазнаю́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зазнава́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зазнава́ть (future imperfective plural third-person)
зазнава́тимуть (future imperfective plural third-person)
зазнава́ймо (first-person imperative plural)
зазнава́й (imperative second-person singular)
зазнава́йте (imperative plural second-person)
зазнава́в (masculine past singular)
зазнава́ли (masculine past plural)
зазнава́ла (feminine past singular)
зазнава́ли (feminine past plural)
зазнава́ло (neuter past singular)
зазнава́ли (neuter past plural)

Uk-зазнавати.ogg

From зазна́ти (zaznáty) + -ава́ти (-aváty). Cognate with Belarusian зазнава́ць (zaznavácʹ), Polish zaznawać.

to suffer, to sustain, to incur (:adversity, failure, loss, etc.)


сприяти

сприя́ти • (spryjáty) impf (perfective посприя́ти)

сприя́ти (canonical)
spryjáty (romanization)
посприя́ти (perfective)
сприя́ти (imperfective infinitive)
сприя́ть (imperfective infinitive)
сприя́ючи (adverbial imperfective present)
сприя́вши (adverbial imperfective past)
сприя́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду сприя́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду сприя́ть (first-person future imperfective singular)
сприя́тиму (first-person future imperfective singular)
сприя́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш сприя́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш сприя́ть (future imperfective second-person singular)
сприя́тимеш (future imperfective second-person singular)
сприя́є (imperfective present singular third-person)
бу́де сприя́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де сприя́ть (future imperfective singular third-person)
сприя́тиме (future imperfective singular third-person)
сприя́єм (first-person imperfective plural present)
сприя́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо сприя́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо сприя́ть (first-person future imperfective plural)
сприя́тимемо (first-person future imperfective plural)
сприя́тимем (first-person future imperfective plural)
сприя́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете сприя́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете сприя́ть (future imperfective plural second-person)
сприя́тимете (future imperfective plural second-person)
сприя́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть сприя́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть сприя́ть (future imperfective plural third-person)
сприя́тимуть (future imperfective plural third-person)
сприя́ймо (first-person imperative plural)
сприя́й (imperative second-person singular)
сприя́йте (imperative plural second-person)
сприя́в (masculine past singular)
сприя́ли (masculine past plural)
сприя́ла (feminine past singular)
сприя́ли (feminine past plural)
сприя́ло (neuter past singular)
сприя́ли (neuter past plural)

Uk-сприяти.ogg

Inherited from Old Ruthenian сприꙗти (sprijati), from Old East Slavic съприꙗти (sŭprijati), from Proto-Slavic *prijàti (“to please, to favour”), from Proto-Balto-Slavic *prīˀjā́ˀtei, from Proto-Indo-European *priH-eh₂-ti, from *priHós (“dear, beloved”). By surface analysis, с- (s-) + прия́ти (pryjáty) (obsolete). Compare Polish sprzyjać.

surf

to aid, to assist, to contribute (to), to facilitate, to help

to conduce (to), to be conducive (to), to favour, to further, to promote (create positive conditions for)


швартувати

uk-verb

пришвартува́ти

швартува́ти • (švartuváty) impf (perfective пришвартува́ти)

швартува́ти (canonical)
švartuváty (romanization)
пришвартува́ти (perfective)
швартува́ти (imperfective infinitive)
швартува́ть (imperfective infinitive)
шварто́ваний (imperfective passive past)
impersonal: шварто́вано (imperfective passive past)
шварту́ючи (adverbial imperfective present)
швартува́вши (adverbial imperfective past)
шварту́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду швартува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду швартува́ть (first-person future imperfective singular)
швартува́тиму (first-person future imperfective singular)
шварту́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш швартува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш швартува́ть (future imperfective second-person singular)
швартува́тимеш (future imperfective second-person singular)
шварту́є (imperfective present singular third-person)
бу́де швартува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де швартува́ть (future imperfective singular third-person)
швартува́тиме (future imperfective singular third-person)
шварту́єм (first-person imperfective plural present)
шварту́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо швартува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо швартува́ть (first-person future imperfective plural)
швартува́тимемо (first-person future imperfective plural)
швартува́тимем (first-person future imperfective plural)
шварту́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете швартува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете швартува́ть (future imperfective plural second-person)
швартува́тимете (future imperfective plural second-person)
шварту́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть швартува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть швартува́ть (future imperfective plural third-person)
швартува́тимуть (future imperfective plural third-person)
шварту́ймо (first-person imperative plural)
шварту́й (imperative second-person singular)
шварту́йте (imperative plural second-person)
швартува́в (masculine past singular)
швартува́ли (masculine past plural)
швартува́ла (feminine past singular)
швартува́ли (feminine past plural)
швартува́ло (neuter past singular)
швартува́ли (neuter past plural)

From шварто́в (švartóv, “mooring rope, hawser”) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian швартова́ть (švartovátʹ), Belarusian швартава́ць (švartavácʹ).

af

(transitive, nautical) to moor, to tie down, to tie up (to fix or secure in a particular place: vessel)


приписувати

uk-verb

припи́сувати

припи́сувати • (prypýsuvaty) impf (perfective приписа́ти)

припи́сувати (canonical)
prypýsuvaty (romanization)
приписа́ти (perfective)
припи́сувати (imperfective infinitive)
припи́сувать (imperfective infinitive)
припи́суваний (imperfective passive past)
impersonal: припи́сувано (imperfective passive past)
припи́суючи (adverbial imperfective present)
припи́сувавши (adverbial imperfective past)
припи́сую (first-person imperfective present singular)
бу́ду припи́сувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду припи́сувать (first-person future imperfective singular)
припи́суватиму (first-person future imperfective singular)
припи́суєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш припи́сувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш припи́сувать (future imperfective second-person singular)
припи́суватимеш (future imperfective second-person singular)
припи́сує (imperfective present singular third-person)
бу́де припи́сувати (future imperfective singular third-person)
бу́де припи́сувать (future imperfective singular third-person)
припи́суватиме (future imperfective singular third-person)
припи́суєм (first-person imperfective plural present)
припи́суємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо припи́сувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо припи́сувать (first-person future imperfective plural)
припи́суватимемо (first-person future imperfective plural)
припи́суватимем (first-person future imperfective plural)
припи́суєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете припи́сувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете припи́сувать (future imperfective plural second-person)
припи́суватимете (future imperfective plural second-person)
припи́сують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть припи́сувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть припи́сувать (future imperfective plural third-person)
припи́суватимуть (future imperfective plural third-person)
припи́суймо (first-person imperative plural)
припи́суй (imperative second-person singular)
припи́суйте (imperative plural second-person)
припи́сував (masculine past singular)
припи́сували (masculine past plural)
припи́сувала (feminine past singular)
припи́сували (feminine past plural)
припи́сувало (neuter past singular)
припи́сували (neuter past plural)

Uk-приписувати.ogg

From the припи́с- (prypýs-) stem of приписа́ти (prypysáty) + -увати (-uvaty). Compare Russian припи́сывать (pripísyvatʹ), Belarusian прыпі́сваць (prypísvacʹ), Polish przypisywać.

cog

припи́сывать

to ascribe, to attribute, to impute, to put down

кому́сь комусь

чому́сь чомусь

to credit (someone/something with something: кому́сь/чому́сь (dative) щось (accusative))


прив'язати

uk-verb

прив'я́зувати

прив'яза́ти • (pryvʺjazáty) pf (imperfective прив'я́зувати)

прив'яза́ти (canonical)
pryvʺjazáty (romanization)
прив'я́зувати (imperfective)
прив'яза́ти (infinitive perfective)
прив'яза́ть (infinitive perfective)
прив'я́заний (passive past perfective)
impersonal: прив'я́зано (passive past perfective)
прив'яза́вши (adverbial past perfective)
прив'яжу́ (first-person future perfective singular)
прив'я́жеш (future perfective second-person singular)
прив'я́же (future perfective singular third-person)
прив'я́жем (first-person future perfective plural)
прив'я́жемо (first-person future perfective plural)
прив'я́жете (future perfective plural second-person)
прив'я́жуть (future perfective plural third-person)
прив'яжі́м (first-person imperative plural)
прив'яжі́мо (first-person imperative plural)
прив'яжи́ (imperative second-person singular)
прив'яжі́ть (imperative plural second-person)
прив'яза́в (masculine past singular)
прив'яза́ли (masculine past plural)
прив'яза́ла (feminine past singular)
прив'яза́ли (feminine past plural)
прив'яза́ло (neuter past singular)
прив'яза́ли (neuter past plural)

Uk-прив'язати.ogg

From при- (pry-) + в'яза́ти (vʺjazáty). Compare Russian привяза́ть (privjazátʹ), Belarusian прывяза́ць (pryvjazácʹ), Polish przywiązać.

прив'яза́ти до се́бе

to win the affection of (literally, “to bind to oneself”)

(transitive) to tie, to tie up, to attach, to bind, to fasten, to tether


прив'язувати

прив'я́зувати

прив'я́зувати • (pryvʺjázuvaty) impf (perfective прив'яза́ти)

прив'я́зувати (canonical)
pryvʺjázuvaty (romanization)
прив'яза́ти (perfective)
прив'я́зувати (imperfective infinitive)
прив'я́зувать (imperfective infinitive)
прив'я́зуючи (adverbial imperfective present)
прив'я́зувавши (adverbial imperfective past)
прив'я́зую (first-person imperfective present singular)
бу́ду прив'я́зувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду прив'я́зувать (first-person future imperfective singular)
прив'я́зуватиму (first-person future imperfective singular)
прив'я́зуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш прив'я́зувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш прив'я́зувать (future imperfective second-person singular)
прив'я́зуватимеш (future imperfective second-person singular)
прив'я́зує (imperfective present singular third-person)
бу́де прив'я́зувати (future imperfective singular third-person)
бу́де прив'я́зувать (future imperfective singular third-person)
прив'я́зуватиме (future imperfective singular third-person)
прив'я́зуєм (first-person imperfective plural present)
прив'я́зуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо прив'я́зувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо прив'я́зувать (first-person future imperfective plural)
прив'я́зуватимемо (first-person future imperfective plural)
прив'я́зуватимем (first-person future imperfective plural)
прив'я́зуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете прив'я́зувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете прив'я́зувать (future imperfective plural second-person)
прив'я́зуватимете (future imperfective plural second-person)
прив'я́зують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть прив'я́зувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть прив'я́зувать (future imperfective plural third-person)
прив'я́зуватимуть (future imperfective plural third-person)
прив'я́зуймо (first-person imperative plural)
прив'я́зуй (imperative second-person singular)
прив'я́зуйте (imperative plural second-person)
прив'я́зував (masculine past singular)
прив'я́зували (masculine past plural)
прив'я́зувала (feminine past singular)
прив'я́зували (feminine past plural)
прив'я́зувало (neuter past singular)
прив'я́зували (neuter past plural)

Uk-прив'язувати.ogg

From прив'яза́ти (pryvʺjazáty) + -увати (-uvaty). Compare Russian привя́зывать (privjázyvatʹ), Belarusian прывя́зваць (pryvjázvacʹ), Polish przywiązywać.

cog

привя́зывать

прив'я́зувати до се́бе


в'язати

в'яза́ти (canonical)
vʺjazáty (romanization)
в'яза́ти (imperfective infinitive)
в'яза́ть (imperfective infinitive)
в'я́заний (imperfective passive past)
impersonal: в'я́зано (imperfective passive past)
в'я́жучи (adverbial imperfective present)
в'яза́вши (adverbial imperfective past)
в'яжу́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду в'яза́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду в'яза́ть (first-person future imperfective singular)
в'яза́тиму (first-person future imperfective singular)
в'я́жеш (imperfective present second-person singular)
бу́деш у'яза́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш у'яза́ть (future imperfective second-person singular)
в'яза́тимеш (future imperfective second-person singular)
в'я́же (imperfective present singular third-person)
бу́де в'яза́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де в'яза́ть (future imperfective singular third-person)
в'яза́тиме (future imperfective singular third-person)
в'я́жем (first-person imperfective plural present)
в'я́жемо (first-person imperfective plural present)
бу́демо в'яза́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо в'яза́ть (first-person future imperfective plural)
в'яза́тимемо (first-person future imperfective plural)
в'яза́тимем (first-person future imperfective plural)
в'я́жете (imperfective plural present second-person)
бу́дете в'яза́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете в'яза́ть (future imperfective plural second-person)
в'яза́тимете (future imperfective plural second-person)
в'я́жуть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть у'яза́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть у'яза́ть (future imperfective plural third-person)
в'яза́тимуть (future imperfective plural third-person)
в'яжі́м (first-person imperative plural)
в'яжі́мо (first-person imperative plural)
в'яжи́ (imperative second-person singular)
в'яжі́ть (imperative plural second-person)
в'яза́в (masculine past singular)
в'яза́ли (masculine past plural)
в'яза́ла (feminine past singular)
в'яза́ли (feminine past plural)
в'яза́ло (neuter past singular)
в'яза́ли (neuter past plural)


зневоднити

uk-verb

знево́днювати

знево́днити • (znevódnyty) pf (imperfective знево́днювати)

знево́днити (canonical)
znevódnyty (romanization)
знево́днювати (imperfective)
знево́днити (infinitive perfective)
знево́днить (infinitive perfective)
знево́днений (passive past perfective)
impersonal: знево́днено (passive past perfective)
знево́днивши (adverbial past perfective)
знево́дню (first-person future perfective singular)
знево́дниш (future perfective second-person singular)
знево́днить (future perfective singular third-person)
знево́дним (first-person future perfective plural)
знево́днимо (first-person future perfective plural)
знево́дните (future perfective plural second-person)
знево́днять (future perfective plural third-person)
знево́днім (first-person imperative plural)
знево́днімо (first-person imperative plural)
знево́дни (imperative second-person singular)
знево́дніть (imperative plural second-person)
знево́днив (masculine past singular)
знево́днили (masculine past plural)
знево́днила (feminine past singular)
знево́днили (feminine past plural)
знево́днило (neuter past singular)
знево́днили (neuter past plural)

From з- (z-) + нево́дний (nevódnyj) + -ити (-yty).


зневоднювати

uk-verb

знево́днювати

знево́днювати • (znevódnjuvaty) impf (perfective знево́днити)

знево́днювати (canonical)
znevódnjuvaty (romanization)
знево́днити (perfective)
знево́днювати (imperfective infinitive)
знево́днювать (imperfective infinitive)
знево́днюючи (adverbial imperfective present)
знево́днювавши (adverbial imperfective past)
знево́днюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду знево́днювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду знево́днювать (first-person future imperfective singular)
знево́днюватиму (first-person future imperfective singular)
знево́днюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш знево́днювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш знево́днювать (future imperfective second-person singular)
знево́днюватимеш (future imperfective second-person singular)
знево́днює (imperfective present singular third-person)
бу́де знево́днювати (future imperfective singular third-person)
бу́де знево́днювать (future imperfective singular third-person)
знево́днюватиме (future imperfective singular third-person)
знево́днюєм (first-person imperfective plural present)
знево́днюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо знево́днювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо знево́днювать (first-person future imperfective plural)
знево́днюватимемо (first-person future imperfective plural)
знево́днюватимем (first-person future imperfective plural)
знево́днюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете знево́днювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете знево́днювать (future imperfective plural second-person)
знево́днюватимете (future imperfective plural second-person)
знево́днюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть знево́днювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть знево́днювать (future imperfective plural third-person)
знево́днюватимуть (future imperfective plural third-person)
знево́днюймо (first-person imperative plural)
знево́днюй (imperative second-person singular)
знево́днюйте (imperative plural second-person)
знево́днював (masculine past singular)
знево́днювали (masculine past plural)
знево́днювала (feminine past singular)
знево́днювали (feminine past plural)
знево́днювало (neuter past singular)
знево́днювали (neuter past plural)

From знево́днити (znevódnyty) + -ювати (-juvaty).


стверджувати

uk-verb

стве́рджувати

стве́рджувати • (stvérdžuvaty) impf (perfective стве́рдити)

стве́рджувати (canonical)
stvérdžuvaty (romanization)
стве́рдити (perfective)
стве́рджувати (imperfective infinitive)
стве́рджувать (imperfective infinitive)
стве́рджуючи (adverbial imperfective present)
стве́рджувавши (adverbial imperfective past)
стве́рджую (first-person imperfective present singular)
бу́ду стве́рджувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду стве́рджувать (first-person future imperfective singular)
стве́рджуватиму (first-person future imperfective singular)
стве́рджуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш стве́рджувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш стве́рджувать (future imperfective second-person singular)
стве́рджуватимеш (future imperfective second-person singular)
стве́рджує (imperfective present singular third-person)
бу́де стве́рджувати (future imperfective singular third-person)
бу́де стве́рджувать (future imperfective singular third-person)
стве́рджуватиме (future imperfective singular third-person)
стве́рджуєм (first-person imperfective plural present)
стве́рджуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо стве́рджувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо стве́рджувать (first-person future imperfective plural)
стве́рджуватимемо (first-person future imperfective plural)
стве́рджуватимем (first-person future imperfective plural)
стве́рджуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете стве́рджувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете стве́рджувать (future imperfective plural second-person)
стве́рджуватимете (future imperfective plural second-person)
стве́рджують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть стве́рджувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть стве́рджувать (future imperfective plural third-person)
стве́рджуватимуть (future imperfective plural third-person)
стве́рджуймо (first-person imperative plural)
стве́рджуй (imperative second-person singular)
стве́рджуйте (imperative plural second-person)
стве́рджував (masculine past singular)
стве́рджували (masculine past plural)
стве́рджувала (feminine past singular)
стве́рджували (feminine past plural)
стве́рджувало (neuter past singular)
стве́рджували (neuter past plural)

[ˈstʋɛrd͡ʒʊʋɐte]

Uk-стверджувати.ogg

From the стве́рдж- (stvérdž-) stem of стве́рдити (stvérdyty) + -увати (-uvaty). Compare Belarusian сцвярджа́ць (scvjardžácʹ), Polish stwierdzać.

af

to affirm, to assert, to aver, to state (maintain as true)

to claim (state as fact without definitive evidence)

to argue (present a viewpoint or an argument)


ствердити

uk-verb

стве́рджувати

стве́рдити • (stvérdyty) pf (imperfective стве́рджувати)

стве́рдити (canonical)
stvérdyty (romanization)
стве́рджувати (imperfective)
стве́рдити (infinitive perfective)
стве́рдить (infinitive perfective)
стве́рджений (passive past perfective)
impersonal: стве́рджено (passive past perfective)
стве́рдивши (adverbial past perfective)
стве́рджу (first-person future perfective singular)
стве́рдиш (future perfective second-person singular)
стве́рдить (future perfective singular third-person)
стве́рдим (first-person future perfective plural)
стве́рдимо (first-person future perfective plural)
стве́рдите (future perfective plural second-person)
стве́рдять (future perfective plural third-person)
стве́рдьмо (first-person imperative plural)
ствердь (imperative second-person singular)
стве́рдьте (imperative plural second-person)
стве́рдив (masculine past singular)
стве́рдили (masculine past plural)
стве́рдила (feminine past singular)
стве́рдили (feminine past plural)
стве́рдило (neuter past singular)
стве́рдили (neuter past plural)

Uk-ствердити.ogg

From с- (s-) + тве́рдити (tvérdyty). Compare Belarusian сцве́рдзіць (scvjérdzicʹ), Polish stwierdzić.

to affirm, to assert, to aver (state positively; maintain as true)


поставляти

поставля́ти • (postavljáty) impf (perfective поста́вити)

поставля́ти (canonical)
postavljáty (romanization)
поста́вити (perfective)
поставля́ти (imperfective infinitive)
поставля́ть (imperfective infinitive)
поставля́ючи (adverbial imperfective present)
поставля́вши (adverbial imperfective past)
поставля́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду поставля́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду поставля́ть (first-person future imperfective singular)
поставля́тиму (first-person future imperfective singular)
поставля́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш поставля́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш поставля́ть (future imperfective second-person singular)
поставля́тимеш (future imperfective second-person singular)
поставля́є (imperfective present singular third-person)
бу́де поставля́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де поставля́ть (future imperfective singular third-person)
поставля́тиме (future imperfective singular third-person)
поставля́єм (first-person imperfective plural present)
поставля́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо поставля́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо поставля́ть (first-person future imperfective plural)
поставля́тимемо (first-person future imperfective plural)
поставля́тимем (first-person future imperfective plural)
поставля́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете поставля́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете поставля́ть (future imperfective plural second-person)
поставля́тимете (future imperfective plural second-person)
поставля́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть поставля́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть поставля́ть (future imperfective plural third-person)
поставля́тимуть (future imperfective plural third-person)
поставля́ймо (first-person imperative plural)
поставля́й (imperative second-person singular)
поставля́йте (imperative plural second-person)
поставля́в (masculine past singular)
поставля́ли (masculine past plural)
поставля́ла (feminine past singular)
поставля́ли (feminine past plural)
поставля́ло (neuter past singular)
поставля́ли (neuter past plural)

Uk-поставляти.ogg

From the поставл- (postavl-) stem of поста́вити (postávyty) + -я́ти (-játy). Compare Russian поставля́ть (postavljátʹ), Belarusian пастаўля́ць (pastaŭljácʹ).

(transitive) to supply, to provide, to purvey, to furnish


поставляти

поста́вляти (canonical)
postávljaty (romanization)
поста́вляти (infinitive perfective)
поста́влять (infinitive perfective)
поста́влявши (adverbial past perfective)
поста́вляю (first-person future perfective singular)
поста́вляєш (future perfective second-person singular)
поста́вляє (future perfective singular third-person)
поста́вляєм (first-person future perfective plural)
поста́вляємо (first-person future perfective plural)
поста́вляєте (future perfective plural second-person)
поста́вляють (future perfective plural third-person)
поста́вляймо (first-person imperative plural)
поста́вляй (imperative second-person singular)
поста́вляйте (imperative plural second-person)
поста́вляв (masculine past singular)
поста́вляли (masculine past plural)
поста́вляла (feminine past singular)
поста́вляли (feminine past plural)
поста́вляло (neuter past singular)
поста́вляли (neuter past plural)

поставити#Verb_3

(dated, rare) Synonym of поста́вити (postávyty, “to put, to place, to set, to stand, etc.”)


твердити

тве́рдити (canonical)
tvérdyty (romanization)
тве́рдити (imperfective infinitive)
тве́рдить (imperfective infinitive)
тве́рдячи (adverbial imperfective present)
тве́рдивши (adverbial imperfective past)
тве́рджу (first-person imperfective present singular)
бу́ду тве́рдити (first-person future imperfective singular)
бу́ду тве́рдить (first-person future imperfective singular)
тве́рдитиму (first-person future imperfective singular)
тве́рдиш (imperfective present second-person singular)
бу́деш тве́рдити (future imperfective second-person singular)
бу́деш тве́рдить (future imperfective second-person singular)
тве́рдитимеш (future imperfective second-person singular)
тве́рдить (imperfective present singular third-person)
бу́де тве́рдити (future imperfective singular third-person)
бу́де тве́рдить (future imperfective singular third-person)
тве́рдитиме (future imperfective singular third-person)
тве́рдим (first-person imperfective plural present)
тве́рдимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо тве́рдити (first-person future imperfective plural)
бу́демо тве́рдить (first-person future imperfective plural)
тве́рдитимемо (first-person future imperfective plural)
тве́рдитимем (first-person future imperfective plural)
тве́рдите (imperfective plural present second-person)
бу́дете тве́рдити (future imperfective plural second-person)
бу́дете тве́рдить (future imperfective plural second-person)
тве́рдитимете (future imperfective plural second-person)
тве́рдять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть тве́рдити (future imperfective plural third-person)
бу́дуть тве́рдить (future imperfective plural third-person)
тве́рдитимуть (future imperfective plural third-person)
тве́рдьмо (first-person imperative plural)
твердь (imperative second-person singular)
тве́рдьте (imperative plural second-person)
тве́рдив (masculine past singular)
тве́рдили (masculine past plural)
тве́рдила (feminine past singular)
тве́рдили (feminine past plural)
тве́рдило (neuter past singular)
тве́рдили (neuter past plural)

Uk-твердити.ogg

Inherited from Proto-Slavic *tvьrditi. By surface analysis, тверди́й (tverdýj) + -ити (-yty). Compare Polish twierdzić (“to claim, to maintain”).

cog

to affirm, to assert, to aver, to claim, to insist, to maintain (state emphatically)


твердити

тверди́ти (canonical)
tverdýty (romanization)
тверди́ти (imperfective infinitive)
тверди́ть (imperfective infinitive)
твердячи́ (adverbial imperfective present)
тверди́вши (adverbial imperfective past)
тверджу́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду тверди́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду тверди́ть (first-person future imperfective singular)
тверди́тиму (first-person future imperfective singular)
тверди́ш (imperfective present second-person singular)
бу́деш тверди́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш тверди́ть (future imperfective second-person singular)
тверди́тимеш (future imperfective second-person singular)
тверди́ть (imperfective present singular third-person)
бу́де тверди́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де тверди́ть (future imperfective singular third-person)
тверди́тиме (future imperfective singular third-person)
тверди́м (first-person imperfective plural present)
твердимо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо тверди́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо тверди́ть (first-person future imperfective plural)
тверди́тимемо (first-person future imperfective plural)
тверди́тимем (first-person future imperfective plural)
твердите́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете тверди́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете тверди́ть (future imperfective plural second-person)
тверди́тимете (future imperfective plural second-person)
твердя́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть тверди́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть тверди́ть (future imperfective plural third-person)
тверди́тимуть (future imperfective plural third-person)
тверді́м (first-person imperative plural)
тверді́мо (first-person imperative plural)
тверди́ (imperative second-person singular)
тверді́ть (imperative plural second-person)
тверди́в (masculine past singular)
тверди́ли (masculine past plural)
тверди́ла (feminine past singular)
тверди́ли (feminine past plural)
тверди́ло (neuter past singular)
тверди́ли (neuter past plural)

From тверди́й (tverdýj) + -и́ти (-ýty). Compare Russian тверди́ть (tverdítʹ, “to keep repeating”).

to keep repeating, to harp on, to talk on and on about


гойдати

гойда́ти (canonical)
hojdáty (romanization)
гойда́ти (imperfective infinitive)
гойда́ть (imperfective infinitive)
го́йданий (imperfective passive past)
impersonal: го́йдано (imperfective passive past)
гойда́ючи (adverbial imperfective present)
гойда́вши (adverbial imperfective past)
гойда́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду гойда́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду гойда́ть (first-person future imperfective singular)
гойда́тиму (first-person future imperfective singular)
гойда́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш гойда́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш гойда́ть (future imperfective second-person singular)
гойда́тимеш (future imperfective second-person singular)
гойда́є (imperfective present singular third-person)
бу́де гойда́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де гойда́ть (future imperfective singular third-person)
гойда́тиме (future imperfective singular third-person)
гойда́єм (first-person imperfective plural present)
гойда́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо гойда́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо гойда́ть (first-person future imperfective plural)
гойда́тимемо (first-person future imperfective plural)
гойда́тимем (first-person future imperfective plural)
гойда́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете гойда́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете гойда́ть (future imperfective plural second-person)
гойда́тимете (future imperfective plural second-person)
гойда́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть гойда́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть гойда́ть (future imperfective plural third-person)
гойда́тимуть (future imperfective plural third-person)
гойда́ймо (first-person imperative plural)
гойда́й (imperative second-person singular)
гойда́йте (imperative plural second-person)
гойда́в (masculine past singular)
гойда́ли (masculine past plural)
гойда́ла (feminine past singular)
гойда́ли (feminine past plural)
гойда́ло (neuter past singular)
гойда́ли (neuter past plural)

→ Yiddish: הוידען (hoyden)

Uk-гойдати.ogg

Compare Slovak hojdať, dialectal Polish hajdać, and Belarusian гайда́ць (hajdácʹ).


поставлений

head

поста́влений

поста́влений • (postávlenyj)

поста́влений (canonical)
postávlenyj (romanization)
поста́влений (masculine nominative)
поста́влене (neuter nominative)
поста́влена (feminine nominative)
поста́влені (nominative plural)
поста́вленого (genitive masculine neuter)
поста́вленої (feminine genitive)
поста́влених (genitive plural)
поста́вленому (dative masculine neuter)
поста́вленій (dative feminine)
поста́вленим (dative plural)
поста́вленого (accusative animate masculine)
поста́влене (accusative neuter)
поста́влену (accusative feminine)
поста́влених (accusative animate plural)
поста́влений (accusative inanimate masculine)
поста́влені (accusative inanimate plural)
поста́вленим (instrumental masculine neuter)
поста́вленою (feminine instrumental)
поста́вленими (instrumental plural)
поста́вленому (locative masculine neuter)
поста́вленім (locative masculine neuter)
поста́вленій (feminine locative)
поста́влених (locative plural)

uk-adecl

поста́влений

поста́вити поставити#Ukrainian

passive adjectival past participle of поста́вити pf (postávyty, “to put, to place, to set, to stand (etc.)”)


поставлений

head

поста́влений

поста́влений • (postávlenyj)

uk-adecl

поста́влений

поста́вити поставити#Ukrainian

passive adjectival past participle of поста́вити pf (postávyty, “to supply, to provide, to purvey, to furnish”)


гойдатися

гойда́тися (canonical)
hojdátysja (romanization)
гойда́тися (imperfective infinitive)
гойда́тись (imperfective infinitive)
гойда́ться (imperfective infinitive)
гойда́ючись (adverbial imperfective present)
гойда́вшись (adverbial imperfective past)
гойда́юся (first-person imperfective present singular)
гойда́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду гойда́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду гойда́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду гойда́ться (first-person future imperfective singular)
гойда́тимусь (first-person future imperfective singular)
гойда́тимуся (first-person future imperfective singular)
гойда́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш гойда́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш гойда́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш гойда́ться (future imperfective second-person singular)
гойда́тимешся (future imperfective second-person singular)
гойда́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де гойда́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де гойда́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де гойда́ться (future imperfective singular third-person)
гойда́тиметься (future imperfective singular third-person)
гойда́ємся (first-person imperfective plural present)
гойда́ємося (first-person imperfective plural present)
гойда́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо гойда́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо гойда́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо гойда́ться (first-person future imperfective plural)
гойда́тимемось (first-person future imperfective plural)
гойда́тимемося (first-person future imperfective plural)
гойда́тимемся (first-person future imperfective plural)
гойда́єтеся (imperfective plural present second-person)
гойда́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете гойда́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете гойда́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете гойда́ться (future imperfective plural second-person)
гойда́тиметесь (future imperfective plural second-person)
гойда́тиметеся (future imperfective plural second-person)
гойда́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть гойда́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть гойда́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть гойда́ться (future imperfective plural third-person)
гойда́тимуться (future imperfective plural third-person)
гойда́ймося (first-person imperative plural)
гойда́ймось (first-person imperative plural)
гойда́йся (imperative second-person singular)
гойда́йсь (imperative second-person singular)
гойда́йтеся (imperative plural second-person)
гойда́йтесь (imperative plural second-person)
гойда́вся (masculine past singular)
гойда́всь (masculine past singular)
гойда́лися (masculine past plural)
гойда́лись (masculine past plural)
гойда́лася (feminine past singular)
гойда́лась (feminine past singular)
гойда́лися (feminine past plural)
гойда́лись (feminine past plural)
гойда́лося (neuter past singular)
гойда́лось (neuter past singular)
гойда́лися (neuter past plural)
гойда́лись (neuter past plural)

uk-conj

гойда́тися<1a.impf>

Uk-гойдатися.ogg


зросло

head

зросло́ • (zrosló)

зросло́ (canonical)
zrosló (romanization)

зрости́ зрости#Ukrainian

neuter singular past indicative perfective of зрости́ (zrostý)


зросли

зросли́ • (zroslý)

зросли́ (canonical)
zroslý (romanization)

зрости́ зрости#Ukrainian

plural past indicative perfective of зрости́ (zrostý)


зріс

зрости́ зрости#Ukrainian

masculine singular past indicative perfective of зрости́ (zrostý)


зросла

зросла́ • (zroslá)

зросла́ (canonical)
zroslá (romanization)

зрости́ зрости#Ukrainian

feminine singular past indicative perfective of зрости́ (zrostý)


зросла

зро́сла • (zrósla)

зро́сла (canonical)
zrósla (romanization)

зро́слий зрослий#Ukrainian

nominative feminine singular of зро́слий (zróslyj)


зрослий

зро́слий • (zróslyj)

зро́слий (canonical)
zróslyj (romanization)
зро́слий (masculine nominative)
зро́сле (neuter nominative)
зро́сла (feminine nominative)
зро́слі (nominative plural)
зро́слого (genitive masculine neuter)
зро́слої (feminine genitive)
зро́слих (genitive plural)
зро́слому (dative masculine neuter)
зро́слій (dative feminine)
зро́слим (dative plural)
зро́слого (accusative animate masculine)
зро́сле (accusative neuter)
зро́слу (accusative feminine)
зро́слих (accusative animate plural)
зро́слий (accusative inanimate masculine)
зро́слі (accusative inanimate plural)
зро́слим (instrumental masculine neuter)
зро́слою (feminine instrumental)
зро́слими (instrumental plural)
зро́слому (locative masculine neuter)
зро́слім (locative masculine neuter)
зро́слій (feminine locative)
зро́слих (locative plural)

Uk-зрослий.ogg

зрости́ зрости#Ukrainian

past active perfective participle of зрости́ (zrostý)


деморалізувати

uk-verb

деморалізува́ти

деморалізува́ти • (demoralizuváty) impf or pf

деморалізува́ти (canonical)
demoralizuváty (romanization)
деморалізува́ти (infinitive)
деморалізува́ть (infinitive)
деморалізо́ваний (passive past)
impersonal: деморалізо́вано (passive past)
деморалізу́ючи (adverbial present)
деморалізува́вши (adverbial past)
деморалізу́ю (first-person future singular)
бу́ду деморалізува́ти (first-person singular)
бу́ду деморалізува́ть (first-person singular)
деморалізува́тиму (first-person singular)
деморалізу́єш (future second-person singular)
бу́деш деморалізува́ти (second-person singular)
бу́деш деморалізува́ть (second-person singular)
деморалізува́тимеш (second-person singular)
деморалізу́є (future singular third-person)
бу́де деморалізува́ти (singular third-person)
бу́де деморалізува́ть (singular third-person)
деморалізува́тиме (singular third-person)
деморалізу́єм (first-person future plural)
деморалізу́ємо (first-person future plural)
бу́демо деморалізува́ти (first-person plural)
бу́демо деморалізува́ть (first-person plural)
деморалізува́тимемо (first-person plural)
деморалізува́тимем (first-person plural)
деморалізу́єте (future plural second-person)
бу́дете деморалізува́ти (plural second-person)
бу́дете деморалізува́ть (plural second-person)
деморалізува́тимете (plural second-person)
деморалізу́ють (future plural third-person)
бу́дуть деморалізува́ти (plural third-person)
бу́дуть деморалізува́ть (plural third-person)
деморалізува́тимуть (plural third-person)
деморалізу́ймо (first-person imperative plural)
деморалізу́й (imperative second-person singular)
деморалізу́йте (imperative plural second-person)
деморалізува́в (masculine past singular)
деморалізува́ли (masculine past plural)
деморалізува́ла (feminine past singular)
деморалізува́ли (feminine past plural)
деморалізува́ло (neuter past singular)
деморалізува́ли (neuter past plural)

From French démoraliser + -ува́ти (-uváty). Compare Russian деморализова́ть (demoralizovátʹ), Belarusian дэмаралізава́ць (demaralizavácʹ), Polish demoralizować, Czech demoralizovat.

cog

деморализова́ть

дэмаралізава́ць

to demoralize (to destroy the morale of; to dishearten)


з'ясуватися

uk-verb

з'ясува́тися

з'ясо́вуватися

з'ясува́тися • (zʺjasuvátysja) pf (imperfective з'ясо́вуватися)

з'ясува́тися (canonical)
zʺjasuvátysja (romanization)
з'ясо́вуватися (imperfective)
з'ясува́тися (infinitive perfective)
з'ясува́тись (infinitive perfective)
з'ясува́ться (infinitive perfective)
з'ясува́вшись (adverbial past perfective)
з'ясу́ється (future perfective singular third-person)
з'ясу́ються (future perfective plural third-person)
з'ясува́вся (masculine past singular)
з'ясува́всь (masculine past singular)
з'ясува́лися (masculine past plural)
з'ясува́лись (masculine past plural)
з'ясува́лася (feminine past singular)
з'ясува́лась (feminine past singular)
з'ясува́лися (feminine past plural)
з'ясува́лись (feminine past plural)
з'ясува́лося (neuter past singular)
з'ясува́лось (neuter past singular)
з'ясува́лися (neuter past plural)
з'ясува́лись (neuter past plural)

From з'ясува́ти (zʺjasuváty) + -ся (-sja).


з'ясовуватися

з'ясо́вуватися

з'ясува́тися

з'ясо́вуватися • (zʺjasóvuvatysja) impf (perfective з'ясува́тися)

з'ясо́вуватися (canonical)
zʺjasóvuvatysja (romanization)
з'ясува́тися (perfective)
з'ясо́вуватися (imperfective infinitive)
з'ясо́вуватись (imperfective infinitive)
з'ясо́вуваться (imperfective infinitive)
з'ясо́вуючись (adverbial imperfective present)
з'ясо́вувавшись (adverbial imperfective past)
з'ясо́вується (imperfective present singular third-person)
бу́де з'ясо́вуватися (future imperfective singular third-person)
бу́де з'ясо́вуватись (future imperfective singular third-person)
бу́де з'ясо́вуваться (future imperfective singular third-person)
з'ясо́вуватиметься (future imperfective singular third-person)
з'ясо́вуються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть з'ясо́вуватися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть з'ясо́вуватись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть з'ясо́вуваться (future imperfective plural third-person)
з'ясо́вуватимуться (future imperfective plural third-person)
з'ясо́вувався (masculine past singular)
з'ясо́вувавсь (masculine past singular)
з'ясо́вувалися (masculine past plural)
з'ясо́вувались (masculine past plural)
з'ясо́вувалася (feminine past singular)
з'ясо́вувалась (feminine past singular)
з'ясо́вувалися (feminine past plural)
з'ясо́вувались (feminine past plural)
з'ясо́вувалося (neuter past singular)
з'ясо́вувалось (neuter past singular)
з'ясо́вувалися (neuter past plural)
з'ясо́вувались (neuter past plural)

From з'ясо́вувати (zʺjasóvuvaty) + -ся (-sja).

af

з'ясо́вувати


пошматувати

uk-verb

пошматува́ти

пошматува́ти • (pošmatuváty) pf (imperfective шматува́ти)

пошматува́ти (canonical)
pošmatuváty (romanization)
шматува́ти (imperfective)
пошматува́ти (infinitive perfective)
пошматува́ть (infinitive perfective)
пошмато́ваний (passive past perfective)
impersonal: пошмато́вано (passive past perfective)
пошматува́вши (adverbial past perfective)
пошмату́ю (first-person future perfective singular)
пошмату́єш (future perfective second-person singular)
пошмату́є (future perfective singular third-person)
пошмату́єм (first-person future perfective plural)
пошмату́ємо (first-person future perfective plural)
пошмату́єте (future perfective plural second-person)
пошмату́ють (future perfective plural third-person)
пошмату́ймо (first-person imperative plural)
пошмату́й (imperative second-person singular)
пошмату́йте (imperative plural second-person)
пошматува́в (masculine past singular)
пошматува́ли (masculine past plural)
пошматува́ла (feminine past singular)
пошматува́ли (feminine past plural)
пошматува́ло (neuter past singular)
пошматува́ли (neuter past plural)

Uk-пошматувати.ogg

From по- (po-) + шматува́ти (šmatuváty).

to tear to bits, to tear to pieces, to tear to shreds, to tear apart, to tear up, to shred

(figurative) to rend, to shred, to tear (:heart, soul)


шматувати

пошматува́ти

шматува́ти • (šmatuváty) impf (perfective пошматува́ти)

шматува́ти (canonical)
šmatuváty (romanization)
пошматува́ти (perfective)
шматува́ти (imperfective infinitive)
шматува́ть (imperfective infinitive)
шмато́ваний (imperfective passive past)
impersonal: шмато́вано (imperfective passive past)
шмату́ючи (adverbial imperfective present)
шматува́вши (adverbial imperfective past)
шмату́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду шматува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду шматува́ть (first-person future imperfective singular)
шматува́тиму (first-person future imperfective singular)
шмату́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш шматува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш шматува́ть (future imperfective second-person singular)
шматува́тимеш (future imperfective second-person singular)
шмату́є (imperfective present singular third-person)
бу́де шматува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де шматува́ть (future imperfective singular third-person)
шматува́тиме (future imperfective singular third-person)
шмату́єм (first-person imperfective plural present)
шмату́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо шматува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо шматува́ть (first-person future imperfective plural)
шматува́тимемо (first-person future imperfective plural)
шматува́тимем (first-person future imperfective plural)
шмату́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете шматува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете шматува́ть (future imperfective plural second-person)
шматува́тимете (future imperfective plural second-person)
шмату́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть шматува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть шматува́ть (future imperfective plural third-person)
шматува́тимуть (future imperfective plural third-person)
шмату́ймо (first-person imperative plural)
шмату́й (imperative second-person singular)
шмату́йте (imperative plural second-person)
шматува́в (masculine past singular)
шматува́ли (masculine past plural)
шматува́ла (feminine past singular)
шматува́ли (feminine past plural)
шматува́ло (neuter past singular)
шматува́ли (neuter past plural)


дискредитувати

дискредитува́ти

дискредитува́ти • (dyskredytuváty) impf or pf

дискредитува́ти (canonical)
dyskredytuváty (romanization)
дискредитува́ти (infinitive)
дискредитува́ть (infinitive)
дискредито́ваний (passive past)
impersonal: дискредито́вано (passive past)
дискредиту́ючи (adverbial present)
дискредитува́вши (adverbial past)
дискредиту́ю (first-person future singular)
бу́ду дискредитува́ти (first-person singular)
бу́ду дискредитува́ть (first-person singular)
дискредитува́тиму (first-person singular)
дискредиту́єш (future second-person singular)
бу́деш дискредитува́ти (second-person singular)
бу́деш дискредитува́ть (second-person singular)
дискредитува́тимеш (second-person singular)
дискредиту́є (future singular third-person)
бу́де дискредитува́ти (singular third-person)
бу́де дискредитува́ть (singular third-person)
дискредитува́тиме (singular third-person)
дискредиту́єм (first-person future plural)
дискредиту́ємо (first-person future plural)
бу́демо дискредитува́ти (first-person plural)
бу́демо дискредитува́ть (first-person plural)
дискредитува́тимемо (first-person plural)
дискредитува́тимем (first-person plural)
дискредиту́єте (future plural second-person)
бу́дете дискредитува́ти (plural second-person)
бу́дете дискредитува́ть (plural second-person)
дискредитува́тимете (plural second-person)
дискредиту́ють (future plural third-person)
бу́дуть дискредитува́ти (plural third-person)
бу́дуть дискредитува́ть (plural third-person)
дискредитува́тимуть (plural third-person)
дискредиту́ймо (first-person imperative plural)
дискредиту́й (imperative second-person singular)
дискредиту́йте (imperative plural second-person)
дискредитува́в (masculine past singular)
дискредитува́ли (masculine past plural)
дискредитува́ла (feminine past singular)
дискредитува́ли (feminine past plural)
дискредитува́ло (neuter past singular)
дискредитува́ли (neuter past plural)

From French discréditer + -ува́ти (-uváty). Compare Russian дискредити́ровать (diskreditírovatʹ), Belarusian дыскрэдытава́ць (dyskredytavácʹ), Polish dyskredytować, Slovak diskreditovať.

cog

дискредити́ровать

дыскрэдытава́ць


культивувати

uk-verb

культивува́ти

культивува́ти • (kulʹtyvuváty) impf or pf

культивува́ти (canonical)
kulʹtyvuváty (romanization)
культивува́ти (infinitive)
культивува́ть (infinitive)
культиво́ваний (passive past)
impersonal: культиво́вано (passive past)
культиву́ючи (adverbial present)
культивува́вши (adverbial past)
культиву́ю (first-person future singular)
бу́ду культивува́ти (first-person singular)
бу́ду культивува́ть (first-person singular)
культивува́тиму (first-person singular)
культиву́єш (future second-person singular)
бу́деш культивува́ти (second-person singular)
бу́деш культивува́ть (second-person singular)
культивува́тимеш (second-person singular)
культиву́є (future singular third-person)
бу́де культивува́ти (singular third-person)
бу́де культивува́ть (singular third-person)
культивува́тиме (singular third-person)
культиву́єм (first-person future plural)
культиву́ємо (first-person future plural)
бу́демо культивува́ти (first-person plural)
бу́демо культивува́ть (first-person plural)
культивува́тимемо (first-person plural)
культивува́тимем (first-person plural)
культиву́єте (future plural second-person)
бу́дете культивува́ти (plural second-person)
бу́дете культивува́ть (plural second-person)
культивува́тимете (plural second-person)
культиву́ють (future plural third-person)
бу́дуть культивува́ти (plural third-person)
бу́дуть культивува́ть (plural third-person)
культивува́тимуть (plural third-person)
культиву́ймо (first-person imperative plural)
культиву́й (imperative second-person singular)
культиву́йте (imperative plural second-person)
культивува́в (masculine past singular)
культивува́ли (masculine past plural)
культивува́ла (feminine past singular)
культивува́ли (feminine past plural)
культивува́ло (neuter past singular)
культивува́ли (neuter past plural)

Uk-культивувати.ogg

From French cultiver + -ува́ти (-uváty). Compare Russian культиви́ровать (kulʹtivírovatʹ), Belarusian культывава́ць (kulʹtyvavácʹ), Polish kultywować, Czech kultivovat.

cog

культиви́ровать

культывава́ць

(agriculture) to cultivate (:land, crops etc.)

to culture (maintain in an environment suitable for growth: bacteria etc.)

(figurative) to cultivate (develop, nurture)


простежити

uk-verb

просте́жувати

просте́жити • (prostéžyty) pf (imperfective просте́жувати)

просте́жити (canonical)
prostéžyty (romanization)
просте́жувати (imperfective)
просте́жити (infinitive perfective)
просте́жить (infinitive perfective)
просте́жений (passive past perfective)
impersonal: просте́жено (passive past perfective)
просте́живши (adverbial past perfective)
просте́жу (first-person future perfective singular)
просте́жиш (future perfective second-person singular)
просте́жить (future perfective singular third-person)
просте́жим (first-person future perfective plural)
просте́жимо (first-person future perfective plural)
просте́жите (future perfective plural second-person)
просте́жать (future perfective plural third-person)
просте́жмо (first-person imperative plural)
просте́ж (imperative second-person singular)
просте́жте (imperative plural second-person)
просте́жив (masculine past singular)
просте́жили (masculine past plural)
просте́жила (feminine past singular)
просте́жили (feminine past plural)
просте́жило (neuter past singular)
просте́жили (neuter past plural)

Uk-простежити.ogg

(transitive) to trace, to track, to trail, to follow

просте́жити за тим, щоб

(intransitive) to watch, to keep track (of), to keep a close watch (on), keep an eye on, to keep tabs on (+ за + instrumental)


розстріляти

розстріля́ти

розстрі́лювати

розстріля́ти • (rozstriljáty) pf (imperfective розстрі́лювати)

розстріля́ти (canonical)
rozstriljáty (romanization)
розстрі́лювати (imperfective)
розстріля́ти (infinitive perfective)
розстріля́ть (infinitive perfective)
розстрі́ляний (passive past perfective)
impersonal: розстрі́ляно (passive past perfective)
розстріля́вши (adverbial past perfective)
розстріля́ю (first-person future perfective singular)
розстріля́єш (future perfective second-person singular)
розстріля́є (future perfective singular third-person)
розстріля́єм (first-person future perfective plural)
розстріля́ємо (first-person future perfective plural)
розстріля́єте (future perfective plural second-person)
розстріля́ють (future perfective plural third-person)
розстріля́ймо (first-person imperative plural)
розстріля́й (imperative second-person singular)
розстріля́йте (imperative plural second-person)
розстріля́в (masculine past singular)
розстріля́ли (masculine past plural)
розстріля́ла (feminine past singular)
розстріля́ли (feminine past plural)
розстріля́ло (neuter past singular)
розстріля́ли (neuter past plural)

From роз- (roz-) + стріля́ти (striljáty). Compare Russian расстреля́ть (rasstreljátʹ), Belarusian расстраля́ць (rasstraljácʹ), Polish rozstrzelać.

cog

расстреля́ть

расстраля́ць

to shoot dead, to execute (inflict capital punishment on using gunfire)

to fusillade, to shoot up (fire many bullets at; direct heavy gunfire at)


простежувати

uk-verb

просте́жувати

просте́жувати • (prostéžuvaty) impf (perfective просте́жити)

просте́жувати (canonical)
prostéžuvaty (romanization)
просте́жити (perfective)
просте́жувати (imperfective infinitive)
просте́жувать (imperfective infinitive)
просте́жуваний (imperfective passive past)
impersonal: просте́жувано (imperfective passive past)
просте́жуючи (adverbial imperfective present)
просте́жувавши (adverbial imperfective past)
просте́жую (first-person imperfective present singular)
бу́ду просте́жувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду просте́жувать (first-person future imperfective singular)
просте́жуватиму (first-person future imperfective singular)
просте́жуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш просте́жувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш просте́жувать (future imperfective second-person singular)
просте́жуватимеш (future imperfective second-person singular)
просте́жує (imperfective present singular third-person)
бу́де просте́жувати (future imperfective singular third-person)
бу́де просте́жувать (future imperfective singular third-person)
просте́жуватиме (future imperfective singular third-person)
просте́жуєм (first-person imperfective plural present)
просте́жуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо просте́жувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо просте́жувать (first-person future imperfective plural)
просте́жуватимемо (first-person future imperfective plural)
просте́жуватимем (first-person future imperfective plural)
просте́жуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете просте́жувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете просте́жувать (future imperfective plural second-person)
просте́жуватимете (future imperfective plural second-person)
просте́жують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть просте́жувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть просте́жувать (future imperfective plural third-person)
просте́жуватимуть (future imperfective plural third-person)
просте́жуймо (first-person imperative plural)
просте́жуй (imperative second-person singular)
просте́жуйте (imperative plural second-person)
просте́жував (masculine past singular)
просте́жували (masculine past plural)
просте́жувала (feminine past singular)
просте́жували (feminine past plural)
просте́жувало (neuter past singular)
просте́жували (neuter past plural)

Uk-простежувати.ogg

From просте́жити (prostéžyty) + -увати (-uvaty).


розстрілювати

uk-verb

розстрі́лювати

розстріля́ти

розстрі́лювати • (rozstríljuvaty) impf (perfective розстріля́ти)

розстрі́лювати (canonical)
rozstríljuvaty (romanization)
розстріля́ти (perfective)
розстрі́лювати (imperfective infinitive)
розстрі́лювать (imperfective infinitive)
розстрі́люваний (imperfective passive past)
impersonal: розстрі́лювано (imperfective passive past)
розстрі́люючи (adverbial imperfective present)
розстрі́лювавши (adverbial imperfective past)
розстрі́люю (first-person imperfective present singular)
бу́ду розстрі́лювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду розстрі́лювать (first-person future imperfective singular)
розстрі́люватиму (first-person future imperfective singular)
розстрі́люєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш розстрі́лювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш розстрі́лювать (future imperfective second-person singular)
розстрі́люватимеш (future imperfective second-person singular)
розстрі́лює (imperfective present singular third-person)
бу́де розстрі́лювати (future imperfective singular third-person)
бу́де розстрі́лювать (future imperfective singular third-person)
розстрі́люватиме (future imperfective singular third-person)
розстрі́люєм (first-person imperfective plural present)
розстрі́люємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо розстрі́лювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо розстрі́лювать (first-person future imperfective plural)
розстрі́люватимемо (first-person future imperfective plural)
розстрі́люватимем (first-person future imperfective plural)
розстрі́люєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете розстрі́лювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете розстрі́лювать (future imperfective plural second-person)
розстрі́люватимете (future imperfective plural second-person)
розстрі́люють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розстрі́лювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розстрі́лювать (future imperfective plural third-person)
розстрі́люватимуть (future imperfective plural third-person)
розстрі́люймо (first-person imperative plural)
розстрі́люй (imperative second-person singular)
розстрі́люйте (imperative plural second-person)
розстрі́лював (masculine past singular)
розстрі́лювали (masculine past plural)
розстрі́лювала (feminine past singular)
розстрі́лювали (feminine past plural)
розстрі́лювало (neuter past singular)
розстрі́лювали (neuter past plural)

From розстріля́ти (rozstriljáty) + -ювати (-juvaty). Compare Russian расстре́ливать (rasstrélivatʹ), Belarusian расстрэ́льваць (rasstrélʹvacʹ), Polish rozstrzeliwać.

af

розстріля́ти

cog

расстре́ливать

расстрэ́льваць


хвилюватися

uk-verb

хвилюва́тися

схвилюва́тися

хвилюва́тися • (xvyljuvátysja) impf (perfective схвилюва́тися)

хвилюва́тися (canonical)
xvyljuvátysja (romanization)
схвилюва́тися (perfective)
хвилюва́тися (imperfective infinitive)
хвилюва́тись (imperfective infinitive)
хвилюва́ться (imperfective infinitive)
хвилю́ючись (adverbial imperfective present)
хвилюва́вшись (adverbial imperfective past)
хвилю́юся (first-person imperfective present singular)
хвилю́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду хвилюва́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду хвилюва́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду хвилюва́ться (first-person future imperfective singular)
хвилюва́тимусь (first-person future imperfective singular)
хвилюва́тимуся (first-person future imperfective singular)
хвилю́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш хвилюва́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш хвилюва́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш хвилюва́ться (future imperfective second-person singular)
хвилюва́тимешся (future imperfective second-person singular)
хвилю́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де хвилюва́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де хвилюва́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де хвилюва́ться (future imperfective singular third-person)
хвилюва́тиметься (future imperfective singular third-person)
хвилю́ємся (first-person imperfective plural present)
хвилю́ємося (first-person imperfective plural present)
хвилю́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо хвилюва́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо хвилюва́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо хвилюва́ться (first-person future imperfective plural)
хвилюва́тимемось (first-person future imperfective plural)
хвилюва́тимемося (first-person future imperfective plural)
хвилюва́тимемся (first-person future imperfective plural)
хвилю́єтеся (imperfective plural present second-person)
хвилю́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете хвилюва́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете хвилюва́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете хвилюва́ться (future imperfective plural second-person)
хвилюва́тиметесь (future imperfective plural second-person)
хвилюва́тиметеся (future imperfective plural second-person)
хвилю́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть хвилюва́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть хвилюва́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть хвилюва́ться (future imperfective plural third-person)
хвилюва́тимуться (future imperfective plural third-person)
хвилю́ймося (first-person imperative plural)
хвилю́ймось (first-person imperative plural)
хвилю́йся (imperative second-person singular)
хвилю́йсь (imperative second-person singular)
хвилю́йтеся (imperative plural second-person)
хвилю́йтесь (imperative plural second-person)
хвилюва́вся (masculine past singular)
хвилюва́всь (masculine past singular)
хвилюва́лися (masculine past plural)
хвилюва́лись (masculine past plural)
хвилюва́лася (feminine past singular)
хвилюва́лась (feminine past singular)
хвилюва́лися (feminine past plural)
хвилюва́лись (feminine past plural)
хвилюва́лося (neuter past singular)
хвилюва́лось (neuter past singular)
хвилюва́лися (neuter past plural)
хвилюва́лись (neuter past plural)

uk-conj

хвилюва́тися<2a.impf>

Uk-хвилюватися.ogg

From хвилюва́ти (xvyljuváty) + -ся (-sja).

(third person only) to move in waves, to ripple, to billow

Я так хвилю́юся за те́бе! ― Ja tak xvyljújusja za tébe! ― I'm so worried for you!

Не хвилю́йся. (informal, to one person)

Не хвилю́йтеся. (formal or to a group)

to worry, to be agitated, to be perturbed


загинув

head

заги́нув • (zahýnuv)

заги́нув (canonical)
zahýnuv (romanization)

заги́нути загинути#Ukrainian

masculine singular past indicative perfective of заги́нути (zahýnuty)


загинули

заги́нули • (zahýnuly)

заги́нули (canonical)
zahýnuly (romanization)

заги́нути загинути#Ukrainian

plural past indicative perfective of заги́нути (zahýnuty)


загинуло

заги́нуло • (zahýnulo)

заги́нуло (canonical)
zahýnulo (romanization)

заги́нути загинути#Ukrainian

neuter singular past indicative perfective of заги́нути (zahýnuty)


загинуть

заги́нуть • (zahýnutʹ)

заги́нуть (canonical)
zahýnutʹ (romanization)

заги́нути загинути#Ukrainian

third-person plural future indicative perfective of заги́нути (zahýnuty)


загинемо

заги́немо • (zahýnemo)

заги́немо (canonical)
zahýnemo (romanization)

заги́нути загинути#Ukrainian

first-person plural future indicative perfective of заги́нути (zahýnuty)


загинула

заги́нула • (zahýnula)

заги́нула (canonical)
zahýnula (romanization)

заги́нути загинути#Ukrainian

feminine singular past indicative perfective of заги́нути (zahýnuty)


загинула

заги́нула • (zahýnula)

заги́нулий загинулий#Ukrainian

nominative feminine singular of заги́нулий (zahýnulyj)


загину

заги́ну • (zahýnu)

заги́ну (canonical)
zahýnu (romanization)

заги́нути загинути#Ukrainian

first-person singular future indicative perfective of заги́нути (zahýnuty)


загиблий

заги́блий • (zahýblyj)

заги́блий (canonical)
zahýblyj (romanization)
заги́блий (masculine nominative)
заги́бле (neuter nominative)
заги́бла (feminine nominative)
заги́блі (nominative plural)
заги́блого (genitive masculine neuter)
заги́блої (feminine genitive)
заги́блих (genitive plural)
заги́блому (dative masculine neuter)
заги́блій (dative feminine)
заги́блим (dative plural)
заги́блого (accusative animate masculine)
заги́бле (accusative neuter)
заги́блу (accusative feminine)
заги́блих (accusative animate plural)
заги́блий (accusative inanimate masculine)
заги́блі (accusative inanimate plural)
заги́блим (instrumental masculine neuter)
заги́блою (feminine instrumental)
заги́блими (instrumental plural)
заги́блому (locative masculine neuter)
заги́блім (locative masculine neuter)
заги́блій (feminine locative)
заги́блих (locative plural)

[zɐˈɦɪbɫei̯]

заги́нути загинути#Ukrainian

заги́бнути загибнути#Ukrainian

past active participle of заги́нути pf (zahýnuty) and заги́бнути pf (zahýbnuty): perished, fallen, lost


загинулий

заги́нулий • (zahýnulyj)

заги́нулий (canonical)
zahýnulyj (romanization)
заги́нулий (masculine nominative)
заги́нуле (neuter nominative)
заги́нула (feminine nominative)
заги́нулі (nominative plural)
заги́нулого (genitive masculine neuter)
заги́нулої (feminine genitive)
заги́нулих (genitive plural)
заги́нулому (dative masculine neuter)
заги́нулій (dative feminine)
заги́нулим (dative plural)
заги́нулого (accusative animate masculine)
заги́нуле (accusative neuter)
заги́нулу (accusative feminine)
заги́нулих (accusative animate plural)
заги́нулий (accusative inanimate masculine)
заги́нулі (accusative inanimate plural)
заги́нулим (instrumental masculine neuter)
заги́нулою (feminine instrumental)
заги́нулими (instrumental plural)
заги́нулому (locative masculine neuter)
заги́нулім (locative masculine neuter)
заги́нулій (feminine locative)
заги́нулих (locative plural)

[zɐˈɦɪnʊɫei̯]

заги́нути загинути#Ukrainian

past active perfective participle of заги́нути (zahýnuty): perished, fallen, lost


загинути

uk-verb

заги́нути • (zahýnuty) pf (imperfective загиба́ти)

заги́нути (canonical)
zahýnuty (romanization)
загиба́ти (imperfective)
заги́нути (infinitive perfective)
заги́нуть (infinitive perfective)
заги́блий (active past perfective)
заги́нулий (active past perfective)
заги́нувши (adverbial past perfective)
заги́ну (first-person future perfective singular)
заги́неш (future perfective second-person singular)
заги́не (future perfective singular third-person)
заги́нем (first-person future perfective plural)
заги́немо (first-person future perfective plural)
заги́нете (future perfective plural second-person)
заги́нуть (future perfective plural third-person)
заги́ньмо (first-person imperative plural)
заги́нь (imperative second-person singular)
заги́ньте (imperative plural second-person)
заги́нув (masculine past singular)
заги́нули (masculine past plural)
заги́нула (feminine past singular)
заги́нули (feminine past plural)
заги́нуло (neuter past singular)
заги́нули (neuter past plural)

uk-conj

заги́блий, заги́нулий

Uk-загинути.ogg

From за- (za-) + ги́нути (hýnuty). Compare Polish zaginąć, Bulgarian заги́на (zagína).

to perish, to die (lose one's life, especially in a sudden violent way)

(figurative) to be lost (cease to exist)


загибати

uk-verb

загиба́ти • (zahybáty) impf (perfective заги́нути or заги́бнути)

загиба́ти (canonical)
zahybáty (romanization)
заги́нути (perfective)
заги́бнути (perfective)
загиба́ти (imperfective infinitive)
загиба́ть (imperfective infinitive)
загиба́ючи (adverbial imperfective present)
загиба́вши (adverbial imperfective past)
загиба́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду загиба́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду загиба́ть (first-person future imperfective singular)
загиба́тиму (first-person future imperfective singular)
загиба́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш загиба́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш загиба́ть (future imperfective second-person singular)
загиба́тимеш (future imperfective second-person singular)
загиба́є (imperfective present singular third-person)
бу́де загиба́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де загиба́ть (future imperfective singular third-person)
загиба́тиме (future imperfective singular third-person)
загиба́єм (first-person imperfective plural present)
загиба́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо загиба́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо загиба́ть (first-person future imperfective plural)
загиба́тимемо (first-person future imperfective plural)
загиба́тимем (first-person future imperfective plural)
загиба́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете загиба́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете загиба́ть (future imperfective plural second-person)
загиба́тимете (future imperfective plural second-person)
загиба́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть загиба́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть загиба́ть (future imperfective plural third-person)
загиба́тимуть (future imperfective plural third-person)
загиба́ймо (first-person imperative plural)
загиба́й (imperative second-person singular)
загиба́йте (imperative plural second-person)
загиба́в (masculine past singular)
загиба́ли (masculine past plural)
загиба́ла (feminine past singular)
загиба́ли (feminine past plural)
загиба́ло (neuter past singular)
загиба́ли (neuter past plural)

From за- (za-) + гиба́ти (hybáty) (dialectal), from Old East Slavic гꙑбати (gybati), from Proto-Slavic *gybati. Compare Bulgarian заги́вам (zagívam).


поховати

uk-verb

похова́ти • (poxováty) pf

похова́ти (canonical)
poxováty (romanization)
похова́ти (infinitive perfective)
похова́ть (infinitive perfective)
похо́ваний (passive past perfective)
impersonal: похо́вано (passive past perfective)
похова́вши (adverbial past perfective)
похова́ю (first-person future perfective singular)
похова́єш (future perfective second-person singular)
похова́є (future perfective singular third-person)
похова́єм (first-person future perfective plural)
похова́ємо (first-person future perfective plural)
похова́єте (future perfective plural second-person)
похова́ють (future perfective plural third-person)
похова́ймо (first-person imperative plural)
похова́й (imperative second-person singular)
похова́йте (imperative plural second-person)
похова́в (masculine past singular)
похова́ли (masculine past plural)
похова́ла (feminine past singular)
похова́ли (feminine past plural)
похова́ло (neuter past singular)
похова́ли (neuter past plural)

Uk-поховати.ogg

From по- (po-) + хова́ти (xováty). Compare Belarusian пахава́ць (paxavácʹ), Polish pochować.


віддавати

віддава́ти • (viddaváty) impf (perfective відда́ти)

віддава́ти (canonical)
viddaváty (romanization)
відда́ти (perfective)
віддава́ти (imperfective infinitive)
віддава́ть (imperfective infinitive)
віддаючи́ (adverbial imperfective present)
віддава́вши (adverbial imperfective past)
віддаю́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду віддава́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду віддава́ть (first-person future imperfective singular)
віддава́тиму (first-person future imperfective singular)
віддає́ш (imperfective present second-person singular)
бу́деш віддава́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш віддава́ть (future imperfective second-person singular)
віддава́тимеш (future imperfective second-person singular)
віддає́ (imperfective present singular third-person)
бу́де віддава́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де віддава́ть (future imperfective singular third-person)
віддава́тиме (future imperfective singular third-person)
віддає́м (first-person imperfective plural present)
віддаємо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо віддава́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо віддава́ть (first-person future imperfective plural)
віддава́тимемо (first-person future imperfective plural)
віддава́тимем (first-person future imperfective plural)
віддаєте́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете віддава́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете віддава́ть (future imperfective plural second-person)
віддава́тимете (future imperfective plural second-person)
віддаю́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть віддава́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть віддава́ть (future imperfective plural third-person)
віддава́тимуть (future imperfective plural third-person)
віддава́ймо (first-person imperative plural)
віддава́й (imperative second-person singular)
віддава́йте (imperative plural second-person)
віддава́в (masculine past singular)
віддава́ли (masculine past plural)
віддава́ла (feminine past singular)
віддава́ли (feminine past plural)
віддава́ло (neuter past singular)
віддава́ли (neuter past plural)

Uk-віддавати.ogg


скасовувати

скасо́вувати

скасо́вувати • (skasóvuvaty) impf (perfective скасува́ти)

скасо́вувати (canonical)
skasóvuvaty (romanization)
скасува́ти (perfective)
скасо́вувати (imperfective infinitive)
скасо́вувать (imperfective infinitive)
скасо́вуючи (adverbial imperfective present)
скасо́вувавши (adverbial imperfective past)
скасо́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду скасо́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду скасо́вувать (first-person future imperfective singular)
скасо́вуватиму (first-person future imperfective singular)
скасо́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш скасо́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш скасо́вувать (future imperfective second-person singular)
скасо́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
скасо́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де скасо́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де скасо́вувать (future imperfective singular third-person)
скасо́вуватиме (future imperfective singular third-person)
скасо́вуєм (first-person imperfective plural present)
скасо́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо скасо́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо скасо́вувать (first-person future imperfective plural)
скасо́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
скасо́вуватимем (first-person future imperfective plural)
скасо́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете скасо́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете скасо́вувать (future imperfective plural second-person)
скасо́вуватимете (future imperfective plural second-person)
скасо́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть скасо́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть скасо́вувать (future imperfective plural third-person)
скасо́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
скасо́вуймо (first-person imperative plural)
скасо́вуй (imperative second-person singular)
скасо́вуйте (imperative plural second-person)
скасо́вував (masculine past singular)
скасо́вували (masculine past plural)
скасо́вувала (feminine past singular)
скасо́вували (feminine past plural)
скасо́вувало (neuter past singular)
скасо́вували (neuter past plural)

Uk-скасовувати.ogg

From the скасо́в- (skasóv-) stem of скасува́ти (skasuváty) + -увати (-uvaty).

af

to abolish, to abrogate, to annul, to call off, to cancel, to countermand, to nullify, to quash, to repeal, to rescind, to reverse, to revoke


завищити

uk-verb

зави́щити • (zavýščyty) pf (imperfective зави́щувати)

зави́щити (canonical)
zavýščyty (romanization)
зави́щувати (imperfective)
зави́щити (infinitive perfective)
зави́щить (infinitive perfective)
зави́щений (passive past perfective)
impersonal: зави́щено (passive past perfective)
зави́щивши (adverbial past perfective)
зави́щу (first-person future perfective singular)
зави́щиш (future perfective second-person singular)
зави́щить (future perfective singular third-person)
зави́щим (first-person future perfective plural)
зави́щимо (first-person future perfective plural)
зави́щите (future perfective plural second-person)
зави́щать (future perfective plural third-person)
зави́щмо (first-person imperative plural)
зави́щ (imperative second-person singular)
зави́щте (imperative plural second-person)
зави́щив (masculine past singular)
зави́щили (masculine past plural)
зави́щила (feminine past singular)
зави́щили (feminine past plural)
зави́щило (neuter past singular)
зави́щили (neuter past plural)

[zɐˈʋɪʃt͡ʃete]

From за- (za-) + ви́щий (výščyj) + -ити (-yty). Compare Russian завы́сить (zavýsitʹ), Belarusian завы́сіць (zavýsicʹ).

af

to overestimate, to overrate, to overstate, to inflate, to set too high


ізгинути

uk-verb

ізги́нути • (izhýnuty) pf (imperfective ги́нути)

ізги́нути (canonical)
izhýnuty (romanization)
ги́нути (imperfective)
ізги́нути (infinitive perfective)
ізги́нуть (infinitive perfective)
ізги́нувши (adverbial past perfective)
ізги́ну (first-person future perfective singular)
ізги́неш (future perfective second-person singular)
ізги́не (future perfective singular third-person)
ізги́нем (first-person future perfective plural)
ізги́немо (first-person future perfective plural)
ізги́нете (future perfective plural second-person)
ізги́нуть (future perfective plural third-person)
ізги́ньмо (first-person imperative plural)
ізги́нь (imperative second-person singular)
ізги́ньте (imperative plural second-person)
ізги́нув (masculine past singular)
ізги́нули (masculine past plural)
ізги́нула (feminine past singular)
ізги́нули (feminine past plural)
ізги́нуло (neuter past singular)
ізги́нули (neuter past plural)

зги́нути згинути#Ukrainian


занизити

зани́зити • (zanýzyty) pf (imperfective зани́жувати)

зани́зити (canonical)
zanýzyty (romanization)
зани́жувати (imperfective)
зани́зити (infinitive perfective)
зани́зить (infinitive perfective)
зани́жений (passive past perfective)
impersonal: зани́жено (passive past perfective)
зани́зивши (adverbial past perfective)
зани́жу (first-person future perfective singular)
зани́зиш (future perfective second-person singular)
зани́зить (future perfective singular third-person)
зани́зим (first-person future perfective plural)
зани́зимо (first-person future perfective plural)
зани́зите (future perfective plural second-person)
зани́зять (future perfective plural third-person)
зани́зьмо (first-person imperative plural)
зани́зь (imperative second-person singular)
зани́зьте (imperative plural second-person)
зани́зив (masculine past singular)
зани́зили (masculine past plural)
зани́зила (feminine past singular)
зани́зили (feminine past plural)
зани́зило (neuter past singular)
зани́зили (neuter past plural)

From за- (za-) + ни́з (nýz) + -ити (-yty). Compare Russian зани́зить (zanízitʹ), Belarusian зані́зіць (zanízicʹ).

(transitive) to underrate, to understate, to put too low


висміяти

ви́сміяти • (výsmijaty) pf (imperfective висмі́ювати or висміва́ти)

ви́сміяти (canonical)
výsmijaty (romanization)
висмі́ювати (imperfective)
висміва́ти (imperfective)
ви́сміяти (infinitive perfective)
ви́сміять (infinitive perfective)
ви́сміяний (passive past perfective)
impersonal: ви́сміяно (passive past perfective)
ви́сміявши (adverbial past perfective)
ви́смію (first-person future perfective singular)
ви́смієш (future perfective second-person singular)
ви́сміє (future perfective singular third-person)
ви́смієм (first-person future perfective plural)
ви́сміємо (first-person future perfective plural)
ви́смієте (future perfective plural second-person)
ви́сміють (future perfective plural third-person)
ви́сміймо (first-person imperative plural)
ви́смій (imperative second-person singular)
ви́смійте (imperative plural second-person)
ви́сміяв (masculine past singular)
ви́сміяли (masculine past plural)
ви́сміяла (feminine past singular)
ви́сміяли (feminine past plural)
ви́сміяло (neuter past singular)
ви́сміяли (neuter past plural)

Uk-висміяти.ogg

From ви́ (vý) + -сміяти (-smijaty). Compare Russian вы́смеять (výsmejatʹ), Belarusian вы́смеяць (výsmjejacʹ), Polish wyśmiać.

(transitive) to deride, to make fun of, to mock, to ridicule, to satirize, to scoff at


занижувати

зани́жувати • (zanýžuvaty) impf (perfective зани́зити)

зани́жувати (canonical)
zanýžuvaty (romanization)
зани́зити (perfective)
зани́жувати (imperfective infinitive)
зани́жувать (imperfective infinitive)
зани́жуваний (imperfective passive past)
impersonal: зани́жувано (imperfective passive past)
зани́жуючи (adverbial imperfective present)
зани́жувавши (adverbial imperfective past)
зани́жую (first-person imperfective present singular)
бу́ду зани́жувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду зани́жувать (first-person future imperfective singular)
зани́жуватиму (first-person future imperfective singular)
зани́жуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зани́жувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш зани́жувать (future imperfective second-person singular)
зани́жуватимеш (future imperfective second-person singular)
зани́жує (imperfective present singular third-person)
бу́де зани́жувати (future imperfective singular third-person)
бу́де зани́жувать (future imperfective singular third-person)
зани́жуватиме (future imperfective singular third-person)
зани́жуєм (first-person imperfective plural present)
зани́жуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зани́жувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо зани́жувать (first-person future imperfective plural)
зани́жуватимемо (first-person future imperfective plural)
зани́жуватимем (first-person future imperfective plural)
зани́жуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зани́жувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете зани́жувать (future imperfective plural second-person)
зани́жуватимете (future imperfective plural second-person)
зани́жують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зани́жувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зани́жувать (future imperfective plural third-person)
зани́жуватимуть (future imperfective plural third-person)
зани́жуймо (first-person imperative plural)
зани́жуй (imperative second-person singular)
зани́жуйте (imperative plural second-person)
зани́жував (masculine past singular)
зани́жували (masculine past plural)
зани́жувала (feminine past singular)
зани́жували (feminine past plural)
зани́жувало (neuter past singular)
зани́жували (neuter past plural)

[zɐˈnɪʒʊʋɐte]

From the зани́ж- (zanýž-) stem of зани́зити (zanýzyty) + -увати (-uvaty). Compare Russian занижа́ть (zanižátʹ), Belarusian заніжа́ць (zanižácʹ).


висміювати

висмі́ювати • (vysmíjuvaty) impf (perfective ви́сміяти)

висмі́ювати (canonical)
vysmíjuvaty (romanization)
ви́сміяти (perfective)
висмі́ювати (imperfective infinitive)
висмі́ювать (imperfective infinitive)
висмі́юваний (imperfective passive past)
impersonal: висмі́ювано (imperfective passive past)
висмі́юючи (adverbial imperfective present)
висмі́ювавши (adverbial imperfective past)
висмі́юю (first-person imperfective present singular)
бу́ду висмі́ювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду висмі́ювать (first-person future imperfective singular)
висмі́юватиму (first-person future imperfective singular)
висмі́юєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш висмі́ювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш висмі́ювать (future imperfective second-person singular)
висмі́юватимеш (future imperfective second-person singular)
висмі́ює (imperfective present singular third-person)
бу́де висмі́ювати (future imperfective singular third-person)
бу́де висмі́ювать (future imperfective singular third-person)
висмі́юватиме (future imperfective singular third-person)
висмі́юєм (first-person imperfective plural present)
висмі́юємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо висмі́ювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо висмі́ювать (first-person future imperfective plural)
висмі́юватимемо (first-person future imperfective plural)
висмі́юватимем (first-person future imperfective plural)
висмі́юєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете висмі́ювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете висмі́ювать (future imperfective plural second-person)
висмі́юватимете (future imperfective plural second-person)
висмі́юють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть висмі́ювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть висмі́ювать (future imperfective plural third-person)
висмі́юватимуть (future imperfective plural third-person)
висмі́юймо (first-person imperative plural)
висмі́юй (imperative second-person singular)
висмі́юйте (imperative plural second-person)
висмі́ював (masculine past singular)
висмі́ювали (masculine past plural)
висмі́ювала (feminine past singular)
висмі́ювали (feminine past plural)
висмі́ювало (neuter past singular)
висмі́ювали (neuter past plural)

From ви́сміяти (výsmijaty) + -ювати (-juvaty). Compare Russian высме́ивать (vysméivatʹ), Belarusian высме́йваць (vysmjéjvacʹ), Polish wyśmiewać.


розлучити

uk-verb

розлу́чувати

розлучи́ти • (rozlučýty) pf (imperfective розлуча́ти or розлу́чувати)

розлучи́ти (canonical)
rozlučýty (romanization)
розлуча́ти (imperfective)
розлу́чувати (imperfective)
розлучи́ти (infinitive perfective)
розлучи́ть (infinitive perfective)
розлу́чений (passive past perfective)
impersonal: розлу́чено (passive past perfective)
розлучи́вши (adverbial past perfective)
розлучу́ (first-person future perfective singular)
розлу́чиш (future perfective second-person singular)
розлу́чить (future perfective singular third-person)
розлу́чим (first-person future perfective plural)
розлу́чимо (first-person future perfective plural)
розлу́чите (future perfective plural second-person)
розлу́чать (future perfective plural third-person)
розлучі́м (first-person imperative plural)
розлучі́мо (first-person imperative plural)
розлучи́ (imperative second-person singular)
розлучі́ть (imperative plural second-person)
розлучи́в (masculine past singular)
розлучи́ли (masculine past plural)
розлучи́ла (feminine past singular)
розлучи́ли (feminine past plural)
розлучи́ло (neuter past singular)
розлучи́ли (neuter past plural)

[rɔzɫʊˈt͡ʃɪte]

Uk-розлучити.ogg

From роз- (roz-) + лучи́ти (lučýty). Compare Russian разлучи́ть (razlučítʹ), Belarusian разлучы́ць (razlučýcʹ), Polish rozłączyć.

to separate, to part, to sever (disunite)

to divorce (legally dissolve a marriage between)


розлучати

розлуча́ти • (rozlučáty) impf (perfective розлучи́ти)

розлуча́ти (canonical)
rozlučáty (romanization)
розлучи́ти (perfective)
розлуча́ти (imperfective infinitive)
розлуча́ть (imperfective infinitive)
розлуча́ючи (adverbial imperfective present)
розлуча́вши (adverbial imperfective past)
розлуча́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду розлуча́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду розлуча́ть (first-person future imperfective singular)
розлуча́тиму (first-person future imperfective singular)
розлуча́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш розлуча́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш розлуча́ть (future imperfective second-person singular)
розлуча́тимеш (future imperfective second-person singular)
розлуча́є (imperfective present singular third-person)
бу́де розлуча́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де розлуча́ть (future imperfective singular third-person)
розлуча́тиме (future imperfective singular third-person)
розлуча́єм (first-person imperfective plural present)
розлуча́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо розлуча́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо розлуча́ть (first-person future imperfective plural)
розлуча́тимемо (first-person future imperfective plural)
розлуча́тимем (first-person future imperfective plural)
розлуча́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете розлуча́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете розлуча́ть (future imperfective plural second-person)
розлуча́тимете (future imperfective plural second-person)
розлуча́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розлуча́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розлуча́ть (future imperfective plural third-person)
розлуча́тимуть (future imperfective plural third-person)
розлуча́ймо (first-person imperative plural)
розлуча́й (imperative second-person singular)
розлуча́йте (imperative plural second-person)
розлуча́в (masculine past singular)
розлуча́ли (masculine past plural)
розлуча́ла (feminine past singular)
розлуча́ли (feminine past plural)
розлуча́ло (neuter past singular)
розлуча́ли (neuter past plural)

Uk-розлучати.ogg

From розлучи́ти (rozlučýty) + -а́ти (-áty). Compare Russian разлуча́ть (razlučátʹ), Belarusian разлуча́ць (razlučácʹ), Polish rozłączać.

af

розлучи́ти (rozlučýty) + -а́ти (-áty)


залучати

uk-verb

залуча́ти • (zalučáty) impf (perfective залучи́ти)

залуча́ти (canonical)
zalučáty (romanization)
залучи́ти (perfective)
залуча́ти (imperfective infinitive)
залуча́ть (imperfective infinitive)
залуча́ючи (adverbial imperfective present)
залуча́вши (adverbial imperfective past)
залуча́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду залуча́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду залуча́ть (first-person future imperfective singular)
залуча́тиму (first-person future imperfective singular)
залуча́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш залуча́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш залуча́ть (future imperfective second-person singular)
залуча́тимеш (future imperfective second-person singular)
залуча́є (imperfective present singular third-person)
бу́де залуча́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де залуча́ть (future imperfective singular third-person)
залуча́тиме (future imperfective singular third-person)
залуча́єм (first-person imperfective plural present)
залуча́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо залуча́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо залуча́ть (first-person future imperfective plural)
залуча́тимемо (first-person future imperfective plural)
залуча́тимем (first-person future imperfective plural)
залуча́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете залуча́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете залуча́ть (future imperfective plural second-person)
залуча́тимете (future imperfective plural second-person)
залуча́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть залуча́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть залуча́ть (future imperfective plural third-person)
залуча́тимуть (future imperfective plural third-person)
залуча́ймо (first-person imperative plural)
залуча́й (imperative second-person singular)
залуча́йте (imperative plural second-person)
залуча́в (masculine past singular)
залуча́ли (masculine past plural)
залуча́ла (feminine past singular)
залуча́ли (feminine past plural)
залуча́ло (neuter past singular)
залуча́ли (neuter past plural)

Uk-залучати.ogg

From залучи́ти (zalučýty) + -а́ти (-áty). Compare Russian залуча́ть (zalučátʹ, “to entice, to lure”), Belarusian залуча́ць (zalučácʹ), Polish załączać (“to attach”).

af

залучи́ти (zalučýty) + -а́ти (-áty)

cog

to attract, to draw in, to engage, to enlist, to involve (arouse the active interest of; induce the participation of)


супроводжуй

head

супрово́джуй

супрово́джуй • (suprovódžuj)

супрово́джуй (canonical)
suprovódžuj (romanization)

[sʊprɔˈwɔd͡ʒʊi̯]

супрово́джувати супроводжувати#Ukrainian

second-person singular imperative imperfective of супрово́джувати (suprovódžuvaty)


завищувати

uk-verb

зави́щувати • (zavýščuvaty) impf (perfective зави́щити)

зави́щувати (canonical)
zavýščuvaty (romanization)
зави́щити (perfective)
зави́щувати (imperfective infinitive)
зави́щувать (imperfective infinitive)
зави́щуваний (imperfective passive past)
impersonal: зави́щувано (imperfective passive past)
зави́щуючи (adverbial imperfective present)
зави́щувавши (adverbial imperfective past)
зави́щую (first-person imperfective present singular)
бу́ду зави́щувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду зави́щувать (first-person future imperfective singular)
зави́щуватиму (first-person future imperfective singular)
зави́щуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зави́щувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш зави́щувать (future imperfective second-person singular)
зави́щуватимеш (future imperfective second-person singular)
зави́щує (imperfective present singular third-person)
бу́де зави́щувати (future imperfective singular third-person)
бу́де зави́щувать (future imperfective singular third-person)
зави́щуватиме (future imperfective singular third-person)
зави́щуєм (first-person imperfective plural present)
зави́щуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зави́щувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо зави́щувать (first-person future imperfective plural)
зави́щуватимемо (first-person future imperfective plural)
зави́щуватимем (first-person future imperfective plural)
зави́щуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зави́щувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете зави́щувать (future imperfective plural second-person)
зави́щуватимете (future imperfective plural second-person)
зави́щують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зави́щувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зави́щувать (future imperfective plural third-person)
зави́щуватимуть (future imperfective plural third-person)
зави́щуймо (first-person imperative plural)
зави́щуй (imperative second-person singular)
зави́щуйте (imperative plural second-person)
зави́щував (masculine past singular)
зави́щували (masculine past plural)
зави́щувала (feminine past singular)
зави́щували (feminine past plural)
зави́щувало (neuter past singular)
зави́щували (neuter past plural)

[zɐˈʋɪʃt͡ʃʊʋɐte]

From зави́щити (zavýščyty) + -увати (-uvaty). Compare Russian завыша́ть (zavyšátʹ), Belarusian завыша́ць (zavyšácʹ).


розчулити

розчу́лювати

розчу́лити • (rozčúlyty) pf (imperfective розчу́лювати)

розчу́лити (canonical)
rozčúlyty (romanization)
розчу́лювати (imperfective)
розчу́лити (infinitive perfective)
розчу́лить (infinitive perfective)
розчу́лений (passive past perfective)
impersonal: розчу́лено (passive past perfective)
розчу́ливши (adverbial past perfective)
розчу́лю (first-person future perfective singular)
розчу́лиш (future perfective second-person singular)
розчу́лить (future perfective singular third-person)
розчу́лим (first-person future perfective plural)
розчу́лимо (first-person future perfective plural)
розчу́лите (future perfective plural second-person)
розчу́лять (future perfective plural third-person)
розчу́льмо (first-person imperative plural)
розчу́ль (imperative second-person singular)
розчу́льте (imperative plural second-person)
розчу́лив (masculine past singular)
розчу́лили (masculine past plural)
розчу́лила (feminine past singular)
розчу́лили (feminine past plural)
розчу́лило (neuter past singular)
розчу́лили (neuter past plural)

From роз- (roz-) + чу́лий (čúlyj) + -ити (-yty). Compare Belarusian расчу́ліць (rasčúlicʹ), Polish rozczulić.

af

to move, to touch, to affect (arouse emotion in, especially tenderness or compassion)