оберігати

оберіга́ти • (oberiháty) impf (perfective оберегти́)

оберіга́ти (canonical)
oberiháty (romanization)
оберегти́ (perfective)
оберіга́ти (imperfective infinitive)
оберіга́ть (imperfective infinitive)
оберіга́ючи (adverbial imperfective present)
оберіга́вши (adverbial imperfective past)
оберіга́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду оберіга́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду оберіга́ть (first-person future imperfective singular)
оберіга́тиму (first-person future imperfective singular)
оберіга́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш оберіга́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш оберіга́ть (future imperfective second-person singular)
оберіга́тимеш (future imperfective second-person singular)
оберіга́є (imperfective present singular third-person)
бу́де оберіга́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де оберіга́ть (future imperfective singular third-person)
оберіга́тиме (future imperfective singular third-person)
оберіга́єм (first-person imperfective plural present)
оберіга́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо оберіга́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо оберіга́ть (first-person future imperfective plural)
оберіга́тимемо (first-person future imperfective plural)
оберіга́тимем (first-person future imperfective plural)
оберіга́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете оберіга́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете оберіга́ть (future imperfective plural second-person)
оберіга́тимете (future imperfective plural second-person)
оберіга́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть оберіга́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть оберіга́ть (future imperfective plural third-person)
оберіга́тимуть (future imperfective plural third-person)
оберіга́ймо (first-person imperative plural)
оберіга́й (imperative second-person singular)
оберіга́йте (imperative plural second-person)
оберіга́в (masculine past singular)
оберіга́ли (masculine past plural)
оберіга́ла (feminine past singular)
оберіга́ли (feminine past plural)
оберіга́ло (neuter past singular)
оберіга́ли (neuter past plural)

Uk-оберігати.ogg

From the оберіг- (oberih-) stem of оберегти́ (oberehtý) + -а́ти (-áty). Compare Russian оберега́ть (oberegátʹ).


виховати

uk-verb

ви́ховати • (výxovaty) pf (imperfective вихо́вувати)

ви́ховати (canonical)
výxovaty (romanization)
вихо́вувати (imperfective)
ви́ховати (infinitive perfective)
ви́ховать (infinitive perfective)
ви́хований (passive past perfective)
impersonal: ви́ховано (passive past perfective)
ви́ховавши (adverbial past perfective)
ви́ховаю (first-person future perfective singular)
ви́ховаєш (future perfective second-person singular)
ви́ховає (future perfective singular third-person)
ви́ховаєм (first-person future perfective plural)
ви́ховаємо (first-person future perfective plural)
ви́ховаєте (future perfective plural second-person)
ви́ховають (future perfective plural third-person)
ви́ховаймо (first-person imperative plural)
ви́ховай (imperative second-person singular)
ви́ховайте (imperative plural second-person)
ви́ховав (masculine past singular)
ви́ховали (masculine past plural)
ви́ховала (feminine past singular)
ви́ховали (feminine past plural)
ви́ховало (neuter past singular)
ви́ховали (neuter past plural)

Uk-виховати.ogg

Borrowed from Polish wychować (“to bring up, to raise”).


виростити

uk-verb

ви́ростити • (výrostyty) pf (imperfective виро́щувати)

ви́ростити (canonical)
výrostyty (romanization)
виро́щувати (imperfective)
ви́ростити (infinitive perfective)
ви́ростить (infinitive perfective)
ви́рощений (passive past perfective)
impersonal: ви́рощено (passive past perfective)
ви́ростивши (adverbial past perfective)
ви́рощу (first-person future perfective singular)
ви́ростиш (future perfective second-person singular)
ви́ростить (future perfective singular third-person)
ви́ростим (first-person future perfective plural)
ви́ростимо (first-person future perfective plural)
ви́ростите (future perfective plural second-person)
ви́ростять (future perfective plural third-person)
ви́ростім (first-person imperative plural)
ви́ростімо (first-person imperative plural)
ви́рости (imperative second-person singular)
ви́ростіть (imperative plural second-person)
ви́ростив (masculine past singular)
ви́ростили (masculine past plural)
ви́ростила (feminine past singular)
ви́ростили (feminine past plural)
ви́ростило (neuter past singular)
ви́ростили (neuter past plural)

Uk-виростити.ogg

From ви́- (vý-) + рости́ти (rostýty). Compare Russian вы́растить (výrastitʹ), Belarusian вы́расціць (výrascicʹ).

to bring up, to raise, to rear (:children)


виховувати

вихо́вувати • (vyxóvuvaty) impf (perfective ви́ховати)

вихо́вувати (canonical)
vyxóvuvaty (romanization)
ви́ховати (perfective)
вихо́вувати (imperfective infinitive)
вихо́вувать (imperfective infinitive)
вихо́вуваний (imperfective passive past)
impersonal: вихо́вувано (imperfective passive past)
вихо́вуючи (adverbial imperfective present)
вихо́вувавши (adverbial imperfective past)
вихо́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду вихо́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду вихо́вувать (first-person future imperfective singular)
вихо́вуватиму (first-person future imperfective singular)
вихо́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш вихо́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш вихо́вувать (future imperfective second-person singular)
вихо́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
вихо́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де вихо́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де вихо́вувать (future imperfective singular third-person)
вихо́вуватиме (future imperfective singular third-person)
вихо́вуєм (first-person imperfective plural present)
вихо́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо вихо́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо вихо́вувать (first-person future imperfective plural)
вихо́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
вихо́вуватимем (first-person future imperfective plural)
вихо́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете вихо́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете вихо́вувать (future imperfective plural second-person)
вихо́вуватимете (future imperfective plural second-person)
вихо́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть вихо́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть вихо́вувать (future imperfective plural third-person)
вихо́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
вихо́вуймо (first-person imperative plural)
вихо́вуй (imperative second-person singular)
вихо́вуйте (imperative plural second-person)
вихо́вував (masculine past singular)
вихо́вували (masculine past plural)
вихо́вувала (feminine past singular)
вихо́вували (feminine past plural)
вихо́вувало (neuter past singular)
вихо́вували (neuter past plural)

Uk-виховувати.ogg

Borrowed from Polish wychowywać (“to bring up, to raise”).


вирощувати

uk-verb

виро́щувати • (vyróščuvaty) impf (perfective ви́ростити)

виро́щувати (canonical)
vyróščuvaty (romanization)
ви́ростити (perfective)
виро́щувати (imperfective infinitive)
виро́щувать (imperfective infinitive)
виро́щуваний (imperfective passive past)
impersonal: виро́щувано (imperfective passive past)
виро́щуючи (adverbial imperfective present)
виро́щувавши (adverbial imperfective past)
виро́щую (first-person imperfective present singular)
бу́ду виро́щувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду виро́щувать (first-person future imperfective singular)
виро́щуватиму (first-person future imperfective singular)
виро́щуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш виро́щувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш виро́щувать (future imperfective second-person singular)
виро́щуватимеш (future imperfective second-person singular)
виро́щує (imperfective present singular third-person)
бу́де виро́щувати (future imperfective singular third-person)
бу́де виро́щувать (future imperfective singular third-person)
виро́щуватиме (future imperfective singular third-person)
виро́щуєм (first-person imperfective plural present)
виро́щуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо виро́щувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо виро́щувать (first-person future imperfective plural)
виро́щуватимемо (first-person future imperfective plural)
виро́щуватимем (first-person future imperfective plural)
виро́щуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете виро́щувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете виро́щувать (future imperfective plural second-person)
виро́щуватимете (future imperfective plural second-person)
виро́щують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть виро́щувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть виро́щувать (future imperfective plural third-person)
виро́щуватимуть (future imperfective plural third-person)
виро́щуймо (first-person imperative plural)
виро́щуй (imperative second-person singular)
виро́щуйте (imperative plural second-person)
виро́щував (masculine past singular)
виро́щували (masculine past plural)
виро́щувала (feminine past singular)
виро́щували (feminine past plural)
виро́щувало (neuter past singular)
виро́щували (neuter past plural)

[ʋeˈrɔʃt͡ʃʊʋɐte]

Uk-вирощувати.ogg

From the вирощ- (vyrošč-) stem of ви́ростити (výrostyty) + -увати (-uvaty). Compare Russian выра́щивать (vyráščivatʹ), Belarusian выро́шчваць (vyróščvacʹ).


ростити

рости́ти (canonical)
rostýty (romanization)
рости́ти (imperfective infinitive)
рости́ть (imperfective infinitive)
ро́щений (imperfective passive past)
impersonal: ро́щено (imperfective passive past)
ростячи́ (adverbial imperfective present)
рости́вши (adverbial imperfective past)
рощу́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду рости́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду рости́ть (first-person future imperfective singular)
рости́тиму (first-person future imperfective singular)
рости́ш (imperfective present second-person singular)
бу́деш рости́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш рости́ть (future imperfective second-person singular)
рости́тимеш (future imperfective second-person singular)
рости́ть (imperfective present singular third-person)
бу́де рости́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де рости́ть (future imperfective singular third-person)
рости́тиме (future imperfective singular third-person)
рости́м (first-person imperfective plural present)
ростимо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо рости́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо рости́ть (first-person future imperfective plural)
рости́тимемо (first-person future imperfective plural)
рости́тимем (first-person future imperfective plural)
ростите́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете рости́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете рости́ть (future imperfective plural second-person)
рости́тимете (future imperfective plural second-person)
ростя́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть рости́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть рости́ть (future imperfective plural third-person)
рости́тимуть (future imperfective plural third-person)
рості́м (first-person imperative plural)
рості́мо (first-person imperative plural)
рости́ (imperative second-person singular)
рості́ть (imperative plural second-person)
рости́в (masculine past singular)
рости́ли (masculine past plural)
рости́ла (feminine past singular)
рости́ли (feminine past plural)
рости́ло (neuter past singular)
рости́ли (neuter past plural)

Uk-ростити.ogg

Inherited from Proto-Slavic *orstiti. Cognate with Russian расти́ть (rastítʹ), Belarusian расці́ць (rascícʹ). Compare рости́ (rostý).

to grow (cause or allow to become bigger)


заповнити

uk-verb

запо́внювати

запо́внити • (zapóvnyty) pf (imperfective запо́внювати or заповня́ти)

запо́внити (canonical)
zapóvnyty (romanization)
запо́внювати (imperfective)
заповня́ти (imperfective)
запо́внити (infinitive perfective)
запо́внить (infinitive perfective)
запо́внений (passive past perfective)
impersonal: запо́внено (passive past perfective)
запо́внивши (adverbial past perfective)
запо́вню (first-person future perfective singular)
запо́вниш (future perfective second-person singular)
запо́внить (future perfective singular third-person)
запо́вним (first-person future perfective plural)
запо́внимо (first-person future perfective plural)
запо́вните (future perfective plural second-person)
запо́внять (future perfective plural third-person)
запо́внім (first-person imperative plural)
запо́внімо (first-person imperative plural)
запо́вни (imperative second-person singular)
запо́вніть (imperative plural second-person)
запо́внив (masculine past singular)
запо́внили (masculine past plural)
запо́внила (feminine past singular)
запо́внили (feminine past plural)
запо́внило (neuter past singular)
запо́внили (neuter past plural)

Uk-заповнити.ogg

за- (za-) + по́внити (póvnyty). Compare Russian запо́лнить (zapólnitʹ), Belarusian запо́ўніць (zapóŭnicʹ), Polish zapełnić.

to fill in, to fill out (:form, document)


заповнювати

запо́внювати

запо́внювати • (zapóvnjuvaty) impf (perfective запо́внити)

запо́внювати (canonical)
zapóvnjuvaty (romanization)
запо́внити (perfective)
запо́внювати (imperfective infinitive)
запо́внювать (imperfective infinitive)
запо́внюваний (imperfective passive past)
impersonal: запо́внювано (imperfective passive past)
запо́внюючи (adverbial imperfective present)
запо́внювавши (adverbial imperfective past)
запо́внюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду запо́внювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду запо́внювать (first-person future imperfective singular)
запо́внюватиму (first-person future imperfective singular)
запо́внюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш запо́внювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш запо́внювать (future imperfective second-person singular)
запо́внюватимеш (future imperfective second-person singular)
запо́внює (imperfective present singular third-person)
бу́де запо́внювати (future imperfective singular third-person)
бу́де запо́внювать (future imperfective singular third-person)
запо́внюватиме (future imperfective singular third-person)
запо́внюєм (first-person imperfective plural present)
запо́внюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо запо́внювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо запо́внювать (first-person future imperfective plural)
запо́внюватимемо (first-person future imperfective plural)
запо́внюватимем (first-person future imperfective plural)
запо́внюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете запо́внювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете запо́внювать (future imperfective plural second-person)
запо́внюватимете (future imperfective plural second-person)
запо́внюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть запо́внювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть запо́внювать (future imperfective plural third-person)
запо́внюватимуть (future imperfective plural third-person)
запо́внюймо (first-person imperative plural)
запо́внюй (imperative second-person singular)
запо́внюйте (imperative plural second-person)
запо́внював (masculine past singular)
запо́внювали (masculine past plural)
запо́внювала (feminine past singular)
запо́внювали (feminine past plural)
запо́внювало (neuter past singular)
запо́внювали (neuter past plural)

[zɐˈpɔu̯nʲʊʋɐte]

Uk-заповнювати.ogg

запо́внити (zapóvnyty) + -ювати (-juvaty)


оподаткувати

uk-verb

оподаткува́ти

оподатко́вувати

оподаткува́ти • (opodatkuváty) pf (imperfective оподатко́вувати)

оподаткува́ти (canonical)
opodatkuváty (romanization)
оподатко́вувати (imperfective)
оподаткува́ти (infinitive perfective)
оподаткува́ть (infinitive perfective)
оподатко́ваний (passive past perfective)
impersonal: оподатко́вано (passive past perfective)
оподаткува́вши (adverbial past perfective)
оподатку́ю (first-person future perfective singular)
оподатку́єш (future perfective second-person singular)
оподатку́є (future perfective singular third-person)
оподатку́єм (first-person future perfective plural)
оподатку́ємо (first-person future perfective plural)
оподатку́єте (future perfective plural second-person)
оподатку́ють (future perfective plural third-person)
оподатку́ймо (first-person imperative plural)
оподатку́й (imperative second-person singular)
оподатку́йте (imperative plural second-person)
оподаткува́в (masculine past singular)
оподаткува́ли (masculine past plural)
оподаткува́ла (feminine past singular)
оподаткува́ли (feminine past plural)
оподаткува́ло (neuter past singular)
оподаткува́ли (neuter past plural)

Uk-оподаткувати.ogg

From о- (o-) + пода́ток (podátok, “tax”) + -увати (-uvaty). Compare Polish opodatkować.


оподатковувати

uk-verb

оподатко́вувати

оподаткува́ти

оподатко́вувати • (opodatkóvuvaty) impf (perfective оподаткува́ти)

оподатко́вувати (canonical)
opodatkóvuvaty (romanization)
оподаткува́ти (perfective)
оподатко́вувати (imperfective infinitive)
оподатко́вувать (imperfective infinitive)
оподатко́вуваний (imperfective passive past)
impersonal: оподатко́вувано (imperfective passive past)
оподатко́вуючи (adverbial imperfective present)
оподатко́вувавши (adverbial imperfective past)
оподатко́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду оподатко́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду оподатко́вувать (first-person future imperfective singular)
оподатко́вуватиму (first-person future imperfective singular)
оподатко́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш оподатко́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш оподатко́вувать (future imperfective second-person singular)
оподатко́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
оподатко́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де оподатко́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де оподатко́вувать (future imperfective singular third-person)
оподатко́вуватиме (future imperfective singular third-person)
оподатко́вуєм (first-person imperfective plural present)
оподатко́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо оподатко́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо оподатко́вувать (first-person future imperfective plural)
оподатко́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
оподатко́вуватимем (first-person future imperfective plural)
оподатко́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете оподатко́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете оподатко́вувать (future imperfective plural second-person)
оподатко́вуватимете (future imperfective plural second-person)
оподатко́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть оподатко́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть оподатко́вувать (future imperfective plural third-person)
оподатко́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
оподатко́вуймо (first-person imperative plural)
оподатко́вуй (imperative second-person singular)
оподатко́вуйте (imperative plural second-person)
оподатко́вував (masculine past singular)
оподатко́вували (masculine past plural)
оподатко́вувала (feminine past singular)
оподатко́вували (feminine past plural)
оподатко́вувало (neuter past singular)
оподатко́вували (neuter past plural)

Uk-оподатковувати.ogg

From the оподатко́в- (opodatkóv-) stem of оподаткува́ти (opodatkuváty) + -увати (-uvaty). Compare Polish opodatkowywać.

af

оподаткува́ти


перезаписати

uk-verb

перезаписа́ти

перезапи́сувати

перезаписа́ти • (perezapysáty) pf (imperfective перезапи́сувати)

перезаписа́ти (canonical)
perezapysáty (romanization)
перезапи́сувати (imperfective)
перезаписа́ти (infinitive perfective)
перезаписа́ть (infinitive perfective)
перезапи́саний (passive past perfective)
impersonal: перезапи́сано (passive past perfective)
перезаписа́вши (adverbial past perfective)
перезапишу́ (first-person future perfective singular)
перезапи́шеш (future perfective second-person singular)
перезапи́ше (future perfective singular third-person)
перезапи́шем (first-person future perfective plural)
перезапи́шемо (first-person future perfective plural)
перезапи́шете (future perfective plural second-person)
перезапи́шуть (future perfective plural third-person)
перезапиші́м (first-person imperative plural)
перезапиші́мо (first-person imperative plural)
перезапиши́ (imperative second-person singular)
перезапиші́ть (imperative plural second-person)
перезаписа́в (masculine past singular)
перезаписа́ли (masculine past plural)
перезаписа́ла (feminine past singular)
перезаписа́ли (feminine past plural)
перезаписа́ло (neuter past singular)
перезаписа́ли (neuter past plural)

From пере- (pere-) + записа́ти (zapysáty). Compare Russian перезаписа́ть (perezapisátʹ), Belarusian перазапіса́ць (pjerazapisácʹ).

cog

перезаписа́ть

перазапіса́ць


виснажити

uk-verb

висна́жувати

ви́снажити • (výsnažyty) pf (imperfective висна́жувати)

ви́снажити (canonical)
výsnažyty (romanization)
висна́жувати (imperfective)
ви́снажити (infinitive perfective)
ви́снажить (infinitive perfective)
ви́снажений (passive past perfective)
impersonal: ви́снажено (passive past perfective)
ви́снаживши (adverbial past perfective)
ви́снажу (first-person future perfective singular)
ви́снажиш (future perfective second-person singular)
ви́снажить (future perfective singular third-person)
ви́снажим (first-person future perfective plural)
ви́снажимо (first-person future perfective plural)
ви́снажите (future perfective plural second-person)
ви́снажать (future perfective plural third-person)
ви́снажмо (first-person imperative plural)
ви́снаж (imperative second-person singular)
ви́снажте (imperative plural second-person)
ви́снажив (masculine past singular)
ви́снажили (masculine past plural)
ви́снажила (feminine past singular)
ви́снажили (feminine past plural)
ви́снажило (neuter past singular)
ви́снажили (neuter past plural)

Uk-виснажити.ogg

From ви́- (vý-) + снага́ (snahá, “vigour”) + -ити (-yty).

af

to exhaust, to tire out, to wear out (cause to be without any energy)

to exhaust, to deplete, to drain, to sap (use up or expend wholly :energy, resource etc.)


виснажувати

uk-verb

висна́жувати

висна́жувати • (vysnážuvaty) impf (perfective ви́снажити)

висна́жувати (canonical)
vysnážuvaty (romanization)
ви́снажити (perfective)
висна́жувати (imperfective infinitive)
висна́жувать (imperfective infinitive)
висна́жуючи (adverbial imperfective present)
висна́жувавши (adverbial imperfective past)
висна́жую (first-person imperfective present singular)
бу́ду висна́жувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду висна́жувать (first-person future imperfective singular)
висна́жуватиму (first-person future imperfective singular)
висна́жуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш висна́жувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш висна́жувать (future imperfective second-person singular)
висна́жуватимеш (future imperfective second-person singular)
висна́жує (imperfective present singular third-person)
бу́де висна́жувати (future imperfective singular third-person)
бу́де висна́жувать (future imperfective singular third-person)
висна́жуватиме (future imperfective singular third-person)
висна́жуєм (first-person imperfective plural present)
висна́жуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо висна́жувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо висна́жувать (first-person future imperfective plural)
висна́жуватимемо (first-person future imperfective plural)
висна́жуватимем (first-person future imperfective plural)
висна́жуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете висна́жувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете висна́жувать (future imperfective plural second-person)
висна́жуватимете (future imperfective plural second-person)
висна́жують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть висна́жувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть висна́жувать (future imperfective plural third-person)
висна́жуватимуть (future imperfective plural third-person)
висна́жуймо (first-person imperative plural)
висна́жуй (imperative second-person singular)
висна́жуйте (imperative plural second-person)
висна́жував (masculine past singular)
висна́жували (masculine past plural)
висна́жувала (feminine past singular)
висна́жували (feminine past plural)
висна́жувало (neuter past singular)
висна́жували (neuter past plural)

Uk-виснажувати.ogg

From ви́снажити (výsnažyty) + -увати (-uvaty).


вичерпати

uk-verb

виче́рпувати

ви́черпати • (výčerpaty) pf (imperfective виче́рпувати)

ви́черпати (canonical)
výčerpaty (romanization)
виче́рпувати (imperfective)
ви́черпати (infinitive perfective)
ви́черпать (infinitive perfective)
ви́черпаний (passive past perfective)
impersonal: ви́черпано (passive past perfective)
ви́черпавши (adverbial past perfective)
ви́черпаю (first-person future perfective singular)
ви́черпаєш (future perfective second-person singular)
ви́черпає (future perfective singular third-person)
ви́черпаєм (first-person future perfective plural)
ви́черпаємо (first-person future perfective plural)
ви́черпаєте (future perfective plural second-person)
ви́черпають (future perfective plural third-person)
ви́черпаймо (first-person imperative plural)
ви́черпай (imperative second-person singular)
ви́черпайте (imperative plural second-person)
ви́черпав (masculine past singular)
ви́черпали (masculine past plural)
ви́черпала (feminine past singular)
ви́черпали (feminine past plural)
ви́черпало (neuter past singular)
ви́черпали (neuter past plural)

From ви́- (vý-) + черпа́ти (čerpáty). Compare Russian вы́черпать (výčerpatʹ), Belarusian вы́чарпаць (výčarpacʹ), Polish wyczerpać, Czech vyčerpat.

af

ви́- (vý-) + черпа́ти (čerpáty)

to scoop out, to draw out (completely extract: liquid)

to exhaust, to deplete, to drain, to use up (expend wholly: resource etc.)


перезаписувати

uk-verb

перезапи́сувати

перезаписа́ти

перезапи́сувати • (perezapýsuvaty) impf (perfective перезаписа́ти)

перезапи́сувати (canonical)
perezapýsuvaty (romanization)
перезаписа́ти (perfective)
перезапи́сувати (imperfective infinitive)
перезапи́сувать (imperfective infinitive)
перезапи́суваний (imperfective passive past)
impersonal: перезапи́сувано (imperfective passive past)
перезапи́суючи (adverbial imperfective present)
перезапи́сувавши (adverbial imperfective past)
перезапи́сую (first-person imperfective present singular)
бу́ду перезапи́сувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду перезапи́сувать (first-person future imperfective singular)
перезапи́суватиму (first-person future imperfective singular)
перезапи́суєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш перезапи́сувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш перезапи́сувать (future imperfective second-person singular)
перезапи́суватимеш (future imperfective second-person singular)
перезапи́сує (imperfective present singular third-person)
бу́де перезапи́сувати (future imperfective singular third-person)
бу́де перезапи́сувать (future imperfective singular third-person)
перезапи́суватиме (future imperfective singular third-person)
перезапи́суєм (first-person imperfective plural present)
перезапи́суємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо перезапи́сувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо перезапи́сувать (first-person future imperfective plural)
перезапи́суватимемо (first-person future imperfective plural)
перезапи́суватимем (first-person future imperfective plural)
перезапи́суєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете перезапи́сувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете перезапи́сувать (future imperfective plural second-person)
перезапи́суватимете (future imperfective plural second-person)
перезапи́сують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть перезапи́сувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть перезапи́сувать (future imperfective plural third-person)
перезапи́суватимуть (future imperfective plural third-person)
перезапи́суймо (first-person imperative plural)
перезапи́суй (imperative second-person singular)
перезапи́суйте (imperative plural second-person)
перезапи́сував (masculine past singular)
перезапи́сували (masculine past plural)
перезапи́сувала (feminine past singular)
перезапи́сували (feminine past plural)
перезапи́сувало (neuter past singular)
перезапи́сували (neuter past plural)

From перезаписа́ти (perezapysáty) + -увати (-uvaty). Compare Russian перезапи́сывать (perezapísyvatʹ), Belarusian перазапі́сваць (pjerazapísvacʹ).

af

перезаписа́ти

cog

перезапи́сывать

перазапі́сваць


вичерпувати

uk-verb

виче́рпувати

виче́рпувати • (vyčérpuvaty) impf (perfective ви́черпати)

виче́рпувати (canonical)
vyčérpuvaty (romanization)
ви́черпати (perfective)
виче́рпувати (imperfective infinitive)
виче́рпувать (imperfective infinitive)
виче́рпуючи (adverbial imperfective present)
виче́рпувавши (adverbial imperfective past)
виче́рпую (first-person imperfective present singular)
бу́ду виче́рпувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду виче́рпувать (first-person future imperfective singular)
виче́рпуватиму (first-person future imperfective singular)
виче́рпуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш виче́рпувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш виче́рпувать (future imperfective second-person singular)
виче́рпуватимеш (future imperfective second-person singular)
виче́рпує (imperfective present singular third-person)
бу́де виче́рпувати (future imperfective singular third-person)
бу́де виче́рпувать (future imperfective singular third-person)
виче́рпуватиме (future imperfective singular third-person)
виче́рпуєм (first-person imperfective plural present)
виче́рпуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо виче́рпувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо виче́рпувать (first-person future imperfective plural)
виче́рпуватимемо (first-person future imperfective plural)
виче́рпуватимем (first-person future imperfective plural)
виче́рпуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете виче́рпувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете виче́рпувать (future imperfective plural second-person)
виче́рпуватимете (future imperfective plural second-person)
виче́рпують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть виче́рпувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть виче́рпувать (future imperfective plural third-person)
виче́рпуватимуть (future imperfective plural third-person)
виче́рпуймо (first-person imperative plural)
виче́рпуй (imperative second-person singular)
виче́рпуйте (imperative plural second-person)
виче́рпував (masculine past singular)
виче́рпували (masculine past plural)
виче́рпувала (feminine past singular)
виче́рпували (feminine past plural)
виче́рпувало (neuter past singular)
виче́рпували (neuter past plural)

[ʋeˈt͡ʃɛrpʊʋɐte]

From ви́черпати (výčerpaty) + -увати (-uvaty). Compare Russian выче́рпывать (vyčérpyvatʹ), Belarusian вычэ́рпваць (vyčérpvacʹ), Polish wyczerpywać.

cog

выче́рпывать


витратити

uk-verb

витра́чувати

ви́тратити • (výtratyty) pf (imperfective витрача́ти or витра́чувати)

ви́тратити (canonical)
výtratyty (romanization)
витрача́ти (imperfective)
витра́чувати (imperfective)
ви́тратити (infinitive perfective)
ви́тратить (infinitive perfective)
ви́трачений (passive past perfective)
impersonal: ви́трачено (passive past perfective)
ви́тративши (adverbial past perfective)
ви́трачу (first-person future perfective singular)
ви́тратиш (future perfective second-person singular)
ви́тратить (future perfective singular third-person)
ви́тратим (first-person future perfective plural)
ви́тратимо (first-person future perfective plural)
ви́тратите (future perfective plural second-person)
ви́тратять (future perfective plural third-person)
ви́тратьмо (first-person imperative plural)
ви́трать (imperative second-person singular)
ви́тратьте (imperative plural second-person)
ви́тратив (masculine past singular)
ви́тратили (masculine past plural)
ви́тратила (feminine past singular)
ви́тратили (feminine past plural)
ви́тратило (neuter past singular)
ви́тратили (neuter past plural)


витрачати

витрача́ти • (vytračáty) impf (perfective ви́тратити)

витрача́ти (canonical)
vytračáty (romanization)
ви́тратити (perfective)
витрача́ти (imperfective infinitive)
витрача́ть (imperfective infinitive)
витрача́ючи (adverbial imperfective present)
витрача́вши (adverbial imperfective past)
витрача́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду витрача́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду витрача́ть (first-person future imperfective singular)
витрача́тиму (first-person future imperfective singular)
витрача́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш витрача́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш витрача́ть (future imperfective second-person singular)
витрача́тимеш (future imperfective second-person singular)
витрача́є (imperfective present singular third-person)
бу́де витрача́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де витрача́ть (future imperfective singular third-person)
витрача́тиме (future imperfective singular third-person)
витрача́єм (first-person imperfective plural present)
витрача́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо витрача́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо витрача́ть (first-person future imperfective plural)
витрача́тимемо (first-person future imperfective plural)
витрача́тимем (first-person future imperfective plural)
витрача́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете витрача́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете витрача́ть (future imperfective plural second-person)
витрача́тимете (future imperfective plural second-person)
витрача́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть витрача́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть витрача́ть (future imperfective plural third-person)
витрача́тимуть (future imperfective plural third-person)
витрача́ймо (first-person imperative plural)
витрача́й (imperative second-person singular)
витрача́йте (imperative plural second-person)
витрача́в (masculine past singular)
витрача́ли (masculine past plural)
витрача́ла (feminine past singular)
витрача́ли (feminine past plural)
витрача́ло (neuter past singular)
витрача́ли (neuter past plural)

Uk-витрачати.ogg

From the витрач- (vytrač-) stem of ви́тратити (výtratyty) + -а́ти (-áty).


відлякувати

відля́кувати

відля́кувати • (vidljákuvaty) impf (perfective відляка́ти)

відля́кувати (canonical)
vidljákuvaty (romanization)
відляка́ти (perfective)
відля́кувати (imperfective infinitive)
відля́кувать (imperfective infinitive)
відля́куючи (adverbial imperfective present)
відля́кувавши (adverbial imperfective past)
відля́кую (first-person imperfective present singular)
бу́ду відля́кувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду відля́кувать (first-person future imperfective singular)
відля́куватиму (first-person future imperfective singular)
відля́куєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відля́кувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш відля́кувать (future imperfective second-person singular)
відля́куватимеш (future imperfective second-person singular)
відля́кує (imperfective present singular third-person)
бу́де відля́кувати (future imperfective singular third-person)
бу́де відля́кувать (future imperfective singular third-person)
відля́куватиме (future imperfective singular third-person)
відля́куєм (first-person imperfective plural present)
відля́куємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо відля́кувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо відля́кувать (first-person future imperfective plural)
відля́куватимемо (first-person future imperfective plural)
відля́куватимем (first-person future imperfective plural)
відля́куєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете відля́кувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете відля́кувать (future imperfective plural second-person)
відля́куватимете (future imperfective plural second-person)
відля́кують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відля́кувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відля́кувать (future imperfective plural third-person)
відля́куватимуть (future imperfective plural third-person)
відля́куймо (first-person imperative plural)
відля́куй (imperative second-person singular)
відля́куйте (imperative plural second-person)
відля́кував (masculine past singular)
відля́кували (masculine past plural)
відля́кувала (feminine past singular)
відля́кували (feminine past plural)
відля́кувало (neuter past singular)
відля́кували (neuter past plural)

відляка́ти (vidljakáty) + -увати (-uvaty)

af

(transitive) to scare off, to scare away, to frighten off, to frighten away


привчити

uk-verb

привчи́ти • (pryvčýty) pf (imperfective привча́ти)

привчи́ти (canonical)
pryvčýty (romanization)
привча́ти (imperfective)
привчи́ти (infinitive perfective)
привчи́ть (infinitive perfective)
при́вчений (passive past perfective)
impersonal: при́вчено (passive past perfective)
привчи́вши (adverbial past perfective)
привчу́ (first-person future perfective singular)
привчи́ш (future perfective second-person singular)
привчи́ть (future perfective singular third-person)
привчи́м (first-person future perfective plural)
привчимо́ (first-person future perfective plural)
привчите́ (future perfective plural second-person)
привча́ть (future perfective plural third-person)
привчі́м (first-person imperative plural)
привчі́мо (first-person imperative plural)
привчи́ (imperative second-person singular)
привчі́ть (imperative plural second-person)
привчи́в (masculine past singular)
привчи́ли (masculine past plural)
привчи́ла (feminine past singular)
привчи́ли (feminine past plural)
привчи́ло (neuter past singular)
привчи́ли (neuter past plural)

Uk-привчити.ogg

From при- (pry-) + вчи́ти (včýty). Compare Russian приучи́ть (priučítʹ), Belarusian прывучы́ць (pryvučýcʹ), Polish przyuczyć.

когось когось

(transitive) to train, to school, to accustom, to habituate, to inure (someone to something: когось (accusative) до (+ genitive) / infinitive)


призвичаїти

призвича́їти

призвича́ювати

призвича́їти • (pryzvyčájity) pf (imperfective призвича́ювати)

призвича́їти (canonical)
pryzvyčájity (romanization)
призвича́ювати (imperfective)
призвича́їти (infinitive perfective)
призвича́їть (infinitive perfective)
призвича́єний (passive past perfective)
impersonal: призвича́єно (passive past perfective)
призвича́ївши (adverbial past perfective)
призвича́ю (first-person future perfective singular)
призвича́їш (future perfective second-person singular)
призвича́їть (future perfective singular third-person)
призвича́їм (first-person future perfective plural)
призвича́їмо (first-person future perfective plural)
призвича́їте (future perfective plural second-person)
призвича́ять (future perfective plural third-person)
призвича́ймо (first-person imperative plural)
призвича́й (imperative second-person singular)
призвича́йте (imperative plural second-person)
призвича́їв (masculine past singular)
призвича́їли (masculine past plural)
призвича́їла (feminine past singular)
призвича́їли (feminine past plural)
призвича́їло (neuter past singular)
призвича́їли (neuter past plural)

Uk-призвичаїти.ogg

From при- (pry-) + зви́чай (zvýčaj) + -їти (-jity). Compare Polish przyzwyczaić.

af

когось когось

(transitive) to accustom, to habituate (someone to something: когось (accusative) до (+ genitive) / infinitive)


привчати

uk-verb

привча́ти • (pryvčáty) impf (perfective привчи́ти)

привча́ти (canonical)
pryvčáty (romanization)
привчи́ти (perfective)
привча́ти (imperfective infinitive)
привча́ть (imperfective infinitive)
привча́ючи (adverbial imperfective present)
привча́вши (adverbial imperfective past)
привча́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду привча́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду привча́ть (first-person future imperfective singular)
привча́тиму (first-person future imperfective singular)
привча́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш привча́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш привча́ть (future imperfective second-person singular)
привча́тимеш (future imperfective second-person singular)
привча́є (imperfective present singular third-person)
бу́де привча́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де привча́ть (future imperfective singular third-person)
привча́тиме (future imperfective singular third-person)
привча́єм (first-person imperfective plural present)
привча́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо привча́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо привча́ть (first-person future imperfective plural)
привча́тимемо (first-person future imperfective plural)
привча́тимем (first-person future imperfective plural)
привча́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете привча́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете привча́ть (future imperfective plural second-person)
привча́тимете (future imperfective plural second-person)
привча́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть привча́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть привча́ть (future imperfective plural third-person)
привча́тимуть (future imperfective plural third-person)
привча́ймо (first-person imperative plural)
привча́й (imperative second-person singular)
привча́йте (imperative plural second-person)
привча́в (masculine past singular)
привча́ли (masculine past plural)
привча́ла (feminine past singular)
привча́ли (feminine past plural)
привча́ло (neuter past singular)
привча́ли (neuter past plural)

Uk-привчати.ogg

From привчи́ти (pryvčýty) + -а́ти (-áty). Compare Russian приуча́ть (priučátʹ), Belarusian прывуча́ць (pryvučácʹ), Polish przyuczać.

af

привчи́ти (pryvčýty) + -а́ти (-áty)

когось когось


звикнути

uk-verb

зви́кнути • (zvýknuty) pf (imperfective звика́ти)

зви́кнути (canonical)
zvýknuty (romanization)
звика́ти (imperfective)
зви́кнути (infinitive perfective)
зви́кнуть (infinitive perfective)
зви́клий (active past perfective)
зви́кнувши (adverbial past perfective)
зви́кши (adverbial past perfective)
зви́кну (first-person future perfective singular)
зви́кнеш (future perfective second-person singular)
зви́кне (future perfective singular third-person)
зви́кнем (first-person future perfective plural)
зви́кнемо (first-person future perfective plural)
зви́кнете (future perfective plural second-person)
зви́кнуть (future perfective plural third-person)
зви́кнім (first-person imperative plural)
зви́кнімо (first-person imperative plural)
зви́кни (imperative second-person singular)
зви́кніть (imperative plural second-person)
зви́кнув (masculine past singular)
звик (masculine past singular)
зви́кли (masculine past plural)
зви́кнули (masculine past plural)
зви́кла (feminine past singular)
зви́кнула (feminine past singular)
зви́кли (feminine past plural)
зви́кнули (feminine past plural)
зви́кло (neuter past singular)
зви́кнуло (neuter past singular)
зви́кли (neuter past plural)
зви́кнули (neuter past plural)

Uk-звикнути.ogg

з- (z-) + -ви́кнути (-výknuty), from Old East Slavic вꙑкнути (vyknuti), from Proto-Slavic *vyknǫti. Compare Polish zwyknąć.

Я ніко́ли до цьо́го не зви́кну.

(intransitive) to get used, to become accustomed (to: до (+ genitive) / infinitive)


призвичаювати

призвича́ювати

призвича́їти

призвича́ювати • (pryzvyčájuvaty) impf (perfective призвича́їти)

призвича́ювати (canonical)
pryzvyčájuvaty (romanization)
призвича́їти (perfective)
призвича́ювати (imperfective infinitive)
призвича́ювать (imperfective infinitive)
призвича́юваний (imperfective passive past)
impersonal: призвича́ювано (imperfective passive past)
призвича́юючи (adverbial imperfective present)
призвича́ювавши (adverbial imperfective past)
призвича́юю (first-person imperfective present singular)
бу́ду призвича́ювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду призвича́ювать (first-person future imperfective singular)
призвича́юватиму (first-person future imperfective singular)
призвича́юєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш призвича́ювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш призвича́ювать (future imperfective second-person singular)
призвича́юватимеш (future imperfective second-person singular)
призвича́ює (imperfective present singular third-person)
бу́де призвича́ювати (future imperfective singular third-person)
бу́де призвича́ювать (future imperfective singular third-person)
призвича́юватиме (future imperfective singular third-person)
призвича́юєм (first-person imperfective plural present)
призвича́юємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо призвича́ювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо призвича́ювать (first-person future imperfective plural)
призвича́юватимемо (first-person future imperfective plural)
призвича́юватимем (first-person future imperfective plural)
призвича́юєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете призвича́ювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете призвича́ювать (future imperfective plural second-person)
призвича́юватимете (future imperfective plural second-person)
призвича́юють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть призвича́ювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть призвича́ювать (future imperfective plural third-person)
призвича́юватимуть (future imperfective plural third-person)
призвича́юймо (first-person imperative plural)
призвича́юй (imperative second-person singular)
призвича́юйте (imperative plural second-person)
призвича́ював (masculine past singular)
призвича́ювали (masculine past plural)
призвича́ювала (feminine past singular)
призвича́ювали (feminine past plural)
призвича́ювало (neuter past singular)
призвича́ювали (neuter past plural)

Uk-призвичаювати.ogg

From призвича́їти (pryzvyčájity) + -ювати (-juvaty). Compare Polish przyzwyczajać.

af

призвича́їти

когось когось


звиклий

head

зви́клий • (zvýklyj)

зви́клий (canonical)
zvýklyj (romanization)
зви́клий (masculine nominative)
зви́кле (neuter nominative)
зви́кла (feminine nominative)
зви́клі (nominative plural)
зви́клого (genitive masculine neuter)
зви́клої (feminine genitive)
зви́клих (genitive plural)
зви́клому (dative masculine neuter)
зви́клій (dative feminine)
зви́клим (dative plural)
зви́клого (accusative animate masculine)
зви́кле (accusative neuter)
зви́клу (accusative feminine)
зви́клих (accusative animate plural)
зви́клий (accusative inanimate masculine)
зви́клі (accusative inanimate plural)
зви́клим (instrumental masculine neuter)
зви́клою (feminine instrumental)
зви́клими (instrumental plural)
зви́клому (locative masculine neuter)
зви́клім (locative masculine neuter)
зви́клій (feminine locative)
зви́клих (locative plural)

зви́кнути звикнути#Ukrainian

past active perfective participle of зви́кнути (zvýknuty)


відлякати

uk-verb

відля́кувати

відляка́ти • (vidljakáty) pf (imperfective відля́кувати)

відляка́ти (canonical)
vidljakáty (romanization)
відля́кувати (imperfective)
відляка́ти (infinitive perfective)
відляка́ть (infinitive perfective)
відля́каний (passive past perfective)
impersonal: відля́кано (passive past perfective)
відляка́вши (adverbial past perfective)
відляка́ю (first-person future perfective singular)
відляка́єш (future perfective second-person singular)
відляка́є (future perfective singular third-person)
відляка́єм (first-person future perfective plural)
відляка́ємо (first-person future perfective plural)
відляка́єте (future perfective plural second-person)
відляка́ють (future perfective plural third-person)
відляка́ймо (first-person imperative plural)
відляка́й (imperative second-person singular)
відляка́йте (imperative plural second-person)
відляка́в (masculine past singular)
відляка́ли (masculine past plural)
відляка́ла (feminine past singular)
відляка́ли (feminine past plural)
відляка́ло (neuter past singular)
відляка́ли (neuter past plural)


звикати

звика́ти • (zvykáty) impf (perfective зви́кнути)

звика́ти (canonical)
zvykáty (romanization)
зви́кнути (perfective)
звика́ти (imperfective infinitive)
звика́ть (imperfective infinitive)
звика́ючи (adverbial imperfective present)
звика́вши (adverbial imperfective past)
звика́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду звика́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду звика́ть (first-person future imperfective singular)
звика́тиму (first-person future imperfective singular)
звика́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш звика́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш звика́ть (future imperfective second-person singular)
звика́тимеш (future imperfective second-person singular)
звика́є (imperfective present singular third-person)
бу́де звика́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де звика́ть (future imperfective singular third-person)
звика́тиме (future imperfective singular third-person)
звика́єм (first-person imperfective plural present)
звика́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо звика́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо звика́ть (first-person future imperfective plural)
звика́тимемо (first-person future imperfective plural)
звика́тимем (first-person future imperfective plural)
звика́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете звика́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете звика́ть (future imperfective plural second-person)
звика́тимете (future imperfective plural second-person)
звика́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть звика́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть звика́ть (future imperfective plural third-person)
звика́тимуть (future imperfective plural third-person)
звика́ймо (first-person imperative plural)
звика́й (imperative second-person singular)
звика́йте (imperative plural second-person)
звика́в (masculine past singular)
звика́ли (masculine past plural)
звика́ла (feminine past singular)
звика́ли (feminine past plural)
звика́ло (neuter past singular)
звика́ли (neuter past plural)

Uk-звикати.ogg

Я звика́ю до ньо́го. ― Ja zvykáju do nʹóho. ― I'm getting used to it.


розмити

розми́ти • (rozmýty) pf (imperfective розмива́ти)

розми́ти (canonical)
rozmýty (romanization)
розмива́ти (imperfective)
розми́ти (infinitive perfective)
розми́ть (infinitive perfective)
розми́тий (passive past perfective)
impersonal: розми́то (passive past perfective)
розми́вши (adverbial past perfective)
розми́ю (first-person future perfective singular)
розми́єш (future perfective second-person singular)
розми́є (future perfective singular third-person)
розми́єм (first-person future perfective plural)
розми́ємо (first-person future perfective plural)
розми́єте (future perfective plural second-person)
розми́ють (future perfective plural third-person)
розми́ймо (first-person imperative plural)
розми́й (imperative second-person singular)
розми́йте (imperative plural second-person)
розми́в (masculine past singular)
розми́ли (masculine past plural)
розми́ла (feminine past singular)
розми́ли (feminine past plural)
розми́ло (neuter past singular)
розми́ли (neuter past plural)

From роз- (roz-) + ми́ти (mýty). Compare Russian размы́ть (razmýtʹ), Belarusian размы́ць (razmýcʹ), Polish rozmyć.

to wash away (eliminate or destroy by fast-moving water)


розмивати

розмива́ти • (rozmyváty) impf (perfective розми́ти)

розмива́ти (canonical)
rozmyváty (romanization)
розми́ти (perfective)
розмива́ти (imperfective infinitive)
розмива́ть (imperfective infinitive)
розмива́ючи (adverbial imperfective present)
розмива́вши (adverbial imperfective past)
розмива́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду розмива́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду розмива́ть (first-person future imperfective singular)
розмива́тиму (first-person future imperfective singular)
розмива́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш розмива́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш розмива́ть (future imperfective second-person singular)
розмива́тимеш (future imperfective second-person singular)
розмива́є (imperfective present singular third-person)
бу́де розмива́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де розмива́ть (future imperfective singular third-person)
розмива́тиме (future imperfective singular third-person)
розмива́єм (first-person imperfective plural present)
розмива́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо розмива́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо розмива́ть (first-person future imperfective plural)
розмива́тимемо (first-person future imperfective plural)
розмива́тимем (first-person future imperfective plural)
розмива́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете розмива́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете розмива́ть (future imperfective plural second-person)
розмива́тимете (future imperfective plural second-person)
розмива́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розмива́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розмива́ть (future imperfective plural third-person)
розмива́тимуть (future imperfective plural third-person)
розмива́ймо (first-person imperative plural)
розмива́й (imperative second-person singular)
розмива́йте (imperative plural second-person)
розмива́в (masculine past singular)
розмива́ли (masculine past plural)
розмива́ла (feminine past singular)
розмива́ли (feminine past plural)
розмива́ло (neuter past singular)
розмива́ли (neuter past plural)

From розми́ти (rozmýty) + -ва́ти (-váty). Compare Russian размыва́ть (razmyvátʹ), Belarusian размыва́ць (razmyvácʹ), Polish rozmywać.


переселити

пересели́ти • (pereselýty) pf (imperfective переселя́ти)

пересели́ти (canonical)
pereselýty (romanization)
переселя́ти (imperfective)
пересели́ти (infinitive perfective)
пересели́ть (infinitive perfective)
пересе́лений (passive past perfective)
impersonal: пересе́лено (passive past perfective)
пересели́вши (adverbial past perfective)
переселю́ (first-person future perfective singular)
пересе́лиш (future perfective second-person singular)
пересе́лить (future perfective singular third-person)
пересе́лим (first-person future perfective plural)
пересе́лимо (first-person future perfective plural)
пересе́лите (future perfective plural second-person)
пересе́лять (future perfective plural third-person)
переселі́м (first-person imperative plural)
переселі́мо (first-person imperative plural)
пересели́ (imperative second-person singular)
переселі́ть (imperative plural second-person)
пересели́в (masculine past singular)
пересели́ли (masculine past plural)
пересели́ла (feminine past singular)
пересели́ли (feminine past plural)
пересели́ло (neuter past singular)
пересели́ли (neuter past plural)

From пере- (pere-) + сели́ти (selýty). Compare Russian пересели́ть (pereselítʹ), Belarusian перасялі́ць (pjerasjalícʹ), Polish przesiedlić.

(transitive) to resettle, to relocate (move to a different place of residence)


поселяти

поселя́ти • (poseljáty) impf (perfective посели́ти)

поселя́ти (canonical)
poseljáty (romanization)
посели́ти (perfective)
поселя́ти (imperfective infinitive)
поселя́ть (imperfective infinitive)
поселя́ючи (adverbial imperfective present)
поселя́вши (adverbial imperfective past)
поселя́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду поселя́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду поселя́ть (first-person future imperfective singular)
поселя́тиму (first-person future imperfective singular)
поселя́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш поселя́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш поселя́ть (future imperfective second-person singular)
поселя́тимеш (future imperfective second-person singular)
поселя́є (imperfective present singular third-person)
бу́де поселя́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де поселя́ть (future imperfective singular third-person)
поселя́тиме (future imperfective singular third-person)
поселя́єм (first-person imperfective plural present)
поселя́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо поселя́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо поселя́ть (first-person future imperfective plural)
поселя́тимемо (first-person future imperfective plural)
поселя́тимем (first-person future imperfective plural)
поселя́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете поселя́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете поселя́ть (future imperfective plural second-person)
поселя́тимете (future imperfective plural second-person)
поселя́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть поселя́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть поселя́ть (future imperfective plural third-person)
поселя́тимуть (future imperfective plural third-person)
поселя́ймо (first-person imperative plural)
поселя́й (imperative second-person singular)
поселя́йте (imperative plural second-person)
поселя́в (masculine past singular)
поселя́ли (masculine past plural)
поселя́ла (feminine past singular)
поселя́ли (feminine past plural)
поселя́ло (neuter past singular)
поселя́ли (neuter past plural)

Uk-поселяти.ogg

From посели́ти (poselýty) + -я́ти (-játy). Compare Russian поселя́ть (poseljátʹ), Belarusian пасяля́ць (pasjaljácʹ).

to settle, to lodge (people on a territory or in a dwelling)


переселяти

переселя́ти • (pereseljáty) impf (perfective пересели́ти)

переселя́ти (canonical)
pereseljáty (romanization)
пересели́ти (perfective)
переселя́ти (imperfective infinitive)
переселя́ть (imperfective infinitive)
переселя́ючи (adverbial imperfective present)
переселя́вши (adverbial imperfective past)
переселя́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду переселя́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду переселя́ть (first-person future imperfective singular)
переселя́тиму (first-person future imperfective singular)
переселя́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш переселя́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш переселя́ть (future imperfective second-person singular)
переселя́тимеш (future imperfective second-person singular)
переселя́є (imperfective present singular third-person)
бу́де переселя́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де переселя́ть (future imperfective singular third-person)
переселя́тиме (future imperfective singular third-person)
переселя́єм (first-person imperfective plural present)
переселя́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо переселя́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо переселя́ть (first-person future imperfective plural)
переселя́тимемо (first-person future imperfective plural)
переселя́тимем (first-person future imperfective plural)
переселя́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете переселя́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете переселя́ть (future imperfective plural second-person)
переселя́тимете (future imperfective plural second-person)
переселя́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть переселя́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть переселя́ть (future imperfective plural third-person)
переселя́тимуть (future imperfective plural third-person)
переселя́ймо (first-person imperative plural)
переселя́й (imperative second-person singular)
переселя́йте (imperative plural second-person)
переселя́в (masculine past singular)
переселя́ли (masculine past plural)
переселя́ла (feminine past singular)
переселя́ли (feminine past plural)
переселя́ло (neuter past singular)
переселя́ли (neuter past plural)

From пересели́ти (pereselýty) + -я́ти (-játy). Compare Russian переселя́ть (pereseljátʹ), Belarusian перасяля́ць (pjerasjaljácʹ), Polish przesiedlać.


населяти

uk-verb

населя́ти • (naseljáty) impf (perfective насели́ти)

населя́ти (canonical)
naseljáty (romanization)
насели́ти (perfective)
населя́ти (imperfective infinitive)
населя́ть (imperfective infinitive)
населя́ючи (adverbial imperfective present)
населя́вши (adverbial imperfective past)
населя́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду населя́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду населя́ть (first-person future imperfective singular)
населя́тиму (first-person future imperfective singular)
населя́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш населя́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш населя́ть (future imperfective second-person singular)
населя́тимеш (future imperfective second-person singular)
населя́є (imperfective present singular third-person)
бу́де населя́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де населя́ть (future imperfective singular third-person)
населя́тиме (future imperfective singular third-person)
населя́єм (first-person imperfective plural present)
населя́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо населя́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо населя́ть (first-person future imperfective plural)
населя́тимемо (first-person future imperfective plural)
населя́тимем (first-person future imperfective plural)
населя́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете населя́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете населя́ть (future imperfective plural second-person)
населя́тимете (future imperfective plural second-person)
населя́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть населя́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть населя́ть (future imperfective plural third-person)
населя́тимуть (future imperfective plural third-person)
населя́ймо (first-person imperative plural)
населя́й (imperative second-person singular)
населя́йте (imperative plural second-person)
населя́в (masculine past singular)
населя́ли (masculine past plural)
населя́ла (feminine past singular)
населя́ли (feminine past plural)
населя́ло (neuter past singular)
населя́ли (neuter past plural)

From насели́ти (naselýty) + -я́ти (-játy). Compare Russian населя́ть (naseljátʹ), Belarusian насяля́ць (nasjaljácʹ).

to populate, to people (supply with inhabitants: territory)

to populate, to people (inhabit: territory)


поселити

посели́ти • (poselýty) pf (imperfective поселя́ти)

посели́ти (canonical)
poselýty (romanization)
поселя́ти (imperfective)
посели́ти (infinitive perfective)
посели́ть (infinitive perfective)
посе́лений (passive past perfective)
impersonal: посе́лено (passive past perfective)
посели́вши (adverbial past perfective)
поселю́ (first-person future perfective singular)
посе́лиш (future perfective second-person singular)
посе́лить (future perfective singular third-person)
посе́лим (first-person future perfective plural)
посе́лимо (first-person future perfective plural)
посе́лите (future perfective plural second-person)
посе́лять (future perfective plural third-person)
поселі́м (first-person imperative plural)
поселі́мо (first-person imperative plural)
посели́ (imperative second-person singular)
поселі́ть (imperative plural second-person)
посели́в (masculine past singular)
посели́ли (masculine past plural)
посели́ла (feminine past singular)
посели́ли (feminine past plural)
посели́ло (neuter past singular)
посели́ли (neuter past plural)

Uk-поселити.ogg

From по- (po-) + сели́ти (selýty). Compare Russian посели́ть (poselítʹ), Belarusian пасялі́ць (pasjalícʹ).


колонізувати

колонізува́ти

колонізува́ти • (kolonizuváty) impf or pf

колонізува́ти (canonical)
kolonizuváty (romanization)
колонізува́ти (infinitive)
колонізува́ть (infinitive)
колонізо́ваний (passive past)
impersonal: колонізо́вано (passive past)
колонізу́ючи (adverbial present)
колонізува́вши (adverbial past)
колонізу́ю (first-person future singular)
бу́ду колонізува́ти (first-person singular)
бу́ду колонізува́ть (first-person singular)
колонізува́тиму (first-person singular)
колонізу́єш (future second-person singular)
бу́деш колонізува́ти (second-person singular)
бу́деш колонізува́ть (second-person singular)
колонізува́тимеш (second-person singular)
колонізу́є (future singular third-person)
бу́де колонізува́ти (singular third-person)
бу́де колонізува́ть (singular third-person)
колонізува́тиме (singular third-person)
колонізу́єм (first-person future plural)
колонізу́ємо (first-person future plural)
бу́демо колонізува́ти (first-person plural)
бу́демо колонізува́ть (first-person plural)
колонізува́тимемо (first-person plural)
колонізува́тимем (first-person plural)
колонізу́єте (future plural second-person)
бу́дете колонізува́ти (plural second-person)
бу́дете колонізува́ть (plural second-person)
колонізува́тимете (plural second-person)
колонізу́ють (future plural third-person)
бу́дуть колонізува́ти (plural third-person)
бу́дуть колонізува́ть (plural third-person)
колонізува́тимуть (plural third-person)
колонізу́ймо (first-person imperative plural)
колонізу́й (imperative second-person singular)
колонізу́йте (imperative plural second-person)
колонізува́в (masculine past singular)
колонізува́ли (masculine past plural)
колонізува́ла (feminine past singular)
колонізува́ли (feminine past plural)
колонізува́ло (neuter past singular)
колонізува́ли (neuter past plural)

Uk-колонізувати.ogg

Cognate with Russian колонизи́ровать (kolonizírovatʹ), Belarusian каланізава́ць (kalanizavácʹ), Polish kolonizować. With -ува́ти (-uváty) ending.

cog

колонизи́ровать

каланізава́ць


приборкати

uk-verb

прибо́ркувати

прибо́ркати • (prybórkaty) pf (imperfective прибо́ркувати)

прибо́ркати (canonical)
prybórkaty (romanization)
прибо́ркувати (imperfective)
прибо́ркати (infinitive perfective)
прибо́ркать (infinitive perfective)
прибо́рканий (passive past perfective)
impersonal: прибо́ркано (passive past perfective)
прибо́ркавши (adverbial past perfective)
прибо́ркаю (first-person future perfective singular)
прибо́ркаєш (future perfective second-person singular)
прибо́ркає (future perfective singular third-person)
прибо́ркаєм (first-person future perfective plural)
прибо́ркаємо (first-person future perfective plural)
прибо́ркаєте (future perfective plural second-person)
прибо́ркають (future perfective plural third-person)
прибо́ркаймо (first-person imperative plural)
прибо́ркай (imperative second-person singular)
прибо́ркайте (imperative plural second-person)
прибо́ркав (masculine past singular)
прибо́ркали (masculine past plural)
прибо́ркала (feminine past singular)
прибо́ркали (feminine past plural)
прибо́ркало (neuter past singular)
прибо́ркали (neuter past plural)

Uk-приборкати.ogg

From при- (pry-) + бо́ркати (bórkaty), from Proto-Slavic *bъrkàti.

(transitive) to tame, to subdue, to bridle, to curb, to harness, to rein in, to restrain (bring under control: animal, emotion, force, instinct etc.)


приборкувати

прибо́ркувати

прибо́ркувати • (prybórkuvaty) impf (perfective прибо́ркати)

прибо́ркувати (canonical)
prybórkuvaty (romanization)
прибо́ркати (perfective)
прибо́ркувати (imperfective infinitive)
прибо́ркувать (imperfective infinitive)
прибо́ркуючи (adverbial imperfective present)
прибо́ркувавши (adverbial imperfective past)
прибо́ркую (first-person imperfective present singular)
бу́ду прибо́ркувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду прибо́ркувать (first-person future imperfective singular)
прибо́ркуватиму (first-person future imperfective singular)
прибо́ркуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш прибо́ркувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш прибо́ркувать (future imperfective second-person singular)
прибо́ркуватимеш (future imperfective second-person singular)
прибо́ркує (imperfective present singular third-person)
бу́де прибо́ркувати (future imperfective singular third-person)
бу́де прибо́ркувать (future imperfective singular third-person)
прибо́ркуватиме (future imperfective singular third-person)
прибо́ркуєм (first-person imperfective plural present)
прибо́ркуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо прибо́ркувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо прибо́ркувать (first-person future imperfective plural)
прибо́ркуватимемо (first-person future imperfective plural)
прибо́ркуватимем (first-person future imperfective plural)
прибо́ркуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете прибо́ркувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете прибо́ркувать (future imperfective plural second-person)
прибо́ркуватимете (future imperfective plural second-person)
прибо́ркують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть прибо́ркувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть прибо́ркувать (future imperfective plural third-person)
прибо́ркуватимуть (future imperfective plural third-person)
прибо́ркуймо (first-person imperative plural)
прибо́ркуй (imperative second-person singular)
прибо́ркуйте (imperative plural second-person)
прибо́ркував (masculine past singular)
прибо́ркували (masculine past plural)
прибо́ркувала (feminine past singular)
прибо́ркували (feminine past plural)
прибо́ркувало (neuter past singular)
прибо́ркували (neuter past plural)

Uk-приборкувати.ogg

прибо́ркати (prybórkaty) + -увати (-uvaty)


спорожнити

uk-verb

споро́жнювати

спорожни́ти • (sporožnýty) pf (imperfective спорожня́ти or споро́жнювати)

спорожни́ти (canonical)
sporožnýty (romanization)
спорожня́ти (imperfective)
споро́жнювати (imperfective)
спорожни́ти (infinitive perfective)
спорожни́ть (infinitive perfective)
споро́жнений (passive past perfective)
impersonal: споро́жнено (passive past perfective)
спорожни́вши (adverbial past perfective)
спорожню́ (first-person future perfective singular)
спорожни́ш (future perfective second-person singular)
спорожни́ть (future perfective singular third-person)
спорожни́м (first-person future perfective plural)
спорожнимо́ (first-person future perfective plural)
спорожните́ (future perfective plural second-person)
спорожня́ть (future perfective plural third-person)
спорожні́м (first-person imperative plural)
спорожні́мо (first-person imperative plural)
спорожни́ (imperative second-person singular)
спорожні́ть (imperative plural second-person)
спорожни́в (masculine past singular)
спорожни́ли (masculine past plural)
спорожни́ла (feminine past singular)
спорожни́ли (feminine past plural)
спорожни́ло (neuter past singular)
спорожни́ли (neuter past plural)

с- (s-) + поро́жній (poróžnij, “empty”) + -и́ти (-ýty)


спорожняти

uk-verb

спорожня́ти • (sporožnjáty) impf (perfective спорожни́ти)

спорожня́ти (canonical)
sporožnjáty (romanization)
спорожни́ти (perfective)
спорожня́ти (imperfective infinitive)
спорожня́ть (imperfective infinitive)
спорожня́ючи (adverbial imperfective present)
спорожня́вши (adverbial imperfective past)
спорожня́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду спорожня́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду спорожня́ть (first-person future imperfective singular)
спорожня́тиму (first-person future imperfective singular)
спорожня́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш спорожня́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш спорожня́ть (future imperfective second-person singular)
спорожня́тимеш (future imperfective second-person singular)
спорожня́є (imperfective present singular third-person)
бу́де спорожня́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де спорожня́ть (future imperfective singular third-person)
спорожня́тиме (future imperfective singular third-person)
спорожня́єм (first-person imperfective plural present)
спорожня́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо спорожня́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо спорожня́ть (first-person future imperfective plural)
спорожня́тимемо (first-person future imperfective plural)
спорожня́тимем (first-person future imperfective plural)
спорожня́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете спорожня́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете спорожня́ть (future imperfective plural second-person)
спорожня́тимете (future imperfective plural second-person)
спорожня́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть спорожня́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть спорожня́ть (future imperfective plural third-person)
спорожня́тимуть (future imperfective plural third-person)
спорожня́ймо (first-person imperative plural)
спорожня́й (imperative second-person singular)
спорожня́йте (imperative plural second-person)
спорожня́в (masculine past singular)
спорожня́ли (masculine past plural)
спорожня́ла (feminine past singular)
спорожня́ли (feminine past plural)
спорожня́ло (neuter past singular)
спорожня́ли (neuter past plural)

спорожни́ти (sporožnýty) + -я́ти (-játy)


спорожнювати

uk-verb

споро́жнювати

споро́жнювати • (sporóžnjuvaty) impf (perfective спорожни́ти)

споро́жнювати (canonical)
sporóžnjuvaty (romanization)
спорожни́ти (perfective)
споро́жнювати (imperfective infinitive)
споро́жнювать (imperfective infinitive)
споро́жнюваний (imperfective passive past)
impersonal: споро́жнювано (imperfective passive past)
споро́жнюючи (adverbial imperfective present)
споро́жнювавши (adverbial imperfective past)
споро́жнюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду споро́жнювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду споро́жнювать (first-person future imperfective singular)
споро́жнюватиму (first-person future imperfective singular)
споро́жнюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш споро́жнювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш споро́жнювать (future imperfective second-person singular)
споро́жнюватимеш (future imperfective second-person singular)
споро́жнює (imperfective present singular third-person)
бу́де споро́жнювати (future imperfective singular third-person)
бу́де споро́жнювать (future imperfective singular third-person)
споро́жнюватиме (future imperfective singular third-person)
споро́жнюєм (first-person imperfective plural present)
споро́жнюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо споро́жнювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо споро́жнювать (first-person future imperfective plural)
споро́жнюватимемо (first-person future imperfective plural)
споро́жнюватимем (first-person future imperfective plural)
споро́жнюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете споро́жнювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете споро́жнювать (future imperfective plural second-person)
споро́жнюватимете (future imperfective plural second-person)
споро́жнюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть споро́жнювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть споро́жнювать (future imperfective plural third-person)
споро́жнюватимуть (future imperfective plural third-person)
споро́жнюймо (first-person imperative plural)
споро́жнюй (imperative second-person singular)
споро́жнюйте (imperative plural second-person)
споро́жнював (masculine past singular)
споро́жнювали (masculine past plural)
споро́жнювала (feminine past singular)
споро́жнювали (feminine past plural)
споро́жнювало (neuter past singular)
споро́жнювали (neuter past plural)

[spɔˈrɔʒnʲʊʋɐte]

спорожни́ти (sporožnýty) + -ювати (-juvaty)


змістити

uk-verb

змісти́ти • (zmistýty) pf (imperfective зміща́ти or змі́щувати)

змісти́ти (canonical)
zmistýty (romanization)
зміща́ти (imperfective)
змі́щувати (imperfective)
змісти́ти (infinitive perfective)
змісти́ть (infinitive perfective)
змі́щений (passive past perfective)
impersonal: змі́щено (passive past perfective)
змісти́вши (adverbial past perfective)
зміщу́ (first-person future perfective singular)
змі́стиш (future perfective second-person singular)
змі́стить (future perfective singular third-person)
змі́стим (first-person future perfective plural)
змі́стимо (first-person future perfective plural)
змі́стите (future perfective plural second-person)
змі́стять (future perfective plural third-person)
змісті́м (first-person imperative plural)
змісті́мо (first-person imperative plural)
змісти́ (imperative second-person singular)
змісті́ть (imperative plural second-person)
змісти́в (masculine past singular)
змісти́ли (masculine past plural)
змісти́ла (feminine past singular)
змісти́ли (feminine past plural)
змісти́ло (neuter past singular)
змісти́ли (neuter past plural)

Uk-змістити.ogg

From з- (z-) + місти́ти (mistýty). Compare Russian смести́ть (smestítʹ), Polish zmieścić (“to hold, to contain, to fit”).


зміщувати

uk-verb

змі́щувати • (zmíščuvaty) impf (perfective змісти́ти)

змі́щувати (canonical)
zmíščuvaty (romanization)
змісти́ти (perfective)
змі́щувати (imperfective infinitive)
змі́щувать (imperfective infinitive)
змі́щуваний (imperfective passive past)
impersonal: змі́щувано (imperfective passive past)
змі́щуючи (adverbial imperfective present)
змі́щувавши (adverbial imperfective past)
змі́щую (first-person imperfective present singular)
бу́ду змі́щувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду змі́щувать (first-person future imperfective singular)
змі́щуватиму (first-person future imperfective singular)
змі́щуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш змі́щувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш змі́щувать (future imperfective second-person singular)
змі́щуватимеш (future imperfective second-person singular)
змі́щує (imperfective present singular third-person)
бу́де змі́щувати (future imperfective singular third-person)
бу́де змі́щувать (future imperfective singular third-person)
змі́щуватиме (future imperfective singular third-person)
змі́щуєм (first-person imperfective plural present)
змі́щуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо змі́щувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо змі́щувать (first-person future imperfective plural)
змі́щуватимемо (first-person future imperfective plural)
змі́щуватимем (first-person future imperfective plural)
змі́щуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете змі́щувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете змі́щувать (future imperfective plural second-person)
змі́щуватимете (future imperfective plural second-person)
змі́щують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть змі́щувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть змі́щувать (future imperfective plural third-person)
змі́щуватимуть (future imperfective plural third-person)
змі́щуймо (first-person imperative plural)
змі́щуй (imperative second-person singular)
змі́щуйте (imperative plural second-person)
змі́щував (masculine past singular)
змі́щували (masculine past plural)
змі́щувала (feminine past singular)
змі́щували (feminine past plural)
змі́щувало (neuter past singular)
змі́щували (neuter past plural)

[ˈzʲmʲiʃt͡ʃʊʋɐte]

From the змі́щ- (zmíšč-) stem of змісти́ти (zmistýty) + -увати (-uvaty).


зміщати

зміща́ти • (zmiščáty) impf (perfective змісти́ти)

зміща́ти (canonical)
zmiščáty (romanization)
змісти́ти (perfective)
зміща́ти (imperfective infinitive)
зміща́ть (imperfective infinitive)
зміща́ючи (adverbial imperfective present)
зміща́вши (adverbial imperfective past)
зміща́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду зміща́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду зміща́ть (first-person future imperfective singular)
зміща́тиму (first-person future imperfective singular)
зміща́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зміща́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш зміща́ть (future imperfective second-person singular)
зміща́тимеш (future imperfective second-person singular)
зміща́є (imperfective present singular third-person)
бу́де зміща́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де зміща́ть (future imperfective singular third-person)
зміща́тиме (future imperfective singular third-person)
зміща́єм (first-person imperfective plural present)
зміща́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зміща́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо зміща́ть (first-person future imperfective plural)
зміща́тимемо (first-person future imperfective plural)
зміща́тимем (first-person future imperfective plural)
зміща́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зміща́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете зміща́ть (future imperfective plural second-person)
зміща́тимете (future imperfective plural second-person)
зміща́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зміща́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зміща́ть (future imperfective plural third-person)
зміща́тимуть (future imperfective plural third-person)
зміща́ймо (first-person imperative plural)
зміща́й (imperative second-person singular)
зміща́йте (imperative plural second-person)
зміща́в (masculine past singular)
зміща́ли (masculine past plural)
зміща́ла (feminine past singular)
зміща́ли (feminine past plural)
зміща́ло (neuter past singular)
зміща́ли (neuter past plural)

Uk-зміщати.ogg

From the зміщ- (zmišč-) stem of змісти́ти (zmistýty) + -а́ти (-áty). Compare Russian смеща́ть (smeščátʹ).


розгромити

розгро́млювати

розгроми́ти • (rozhromýty) pf (imperfective розгро́млювати)

розгроми́ти (canonical)
rozhromýty (romanization)
розгро́млювати (imperfective)
розгроми́ти (infinitive perfective)
розгроми́ть (infinitive perfective)
розгро́млений (passive past perfective)
impersonal: розгро́млено (passive past perfective)
розгроми́вши (adverbial past perfective)
розгромлю́ (first-person future perfective singular)
розгро́миш (future perfective second-person singular)
розгро́мить (future perfective singular third-person)
розгро́мим (first-person future perfective plural)
розгро́мимо (first-person future perfective plural)
розгро́мите (future perfective plural second-person)
розгро́млять (future perfective plural third-person)
розгромі́м (first-person imperative plural)
розгромі́мо (first-person imperative plural)
розгроми́ (imperative second-person singular)
розгромі́ть (imperative plural second-person)
розгроми́в (masculine past singular)
розгроми́ли (masculine past plural)
розгроми́ла (feminine past singular)
розгроми́ли (feminine past plural)
розгроми́ло (neuter past singular)
розгроми́ли (neuter past plural)

Uk-розгромити.ogg

From роз- (roz-) + громи́ти (hromýty). Compare Russian разгроми́ть (razgromítʹ), Belarusian разграмі́ць (razhramícʹ), Polish rozgromić.

to break up, to crush, to destroy, to smash, to smash up

to crush, to rout, to smash, to thrash, to trash, to trounce (defeat overwhelmingly)


розгромлювати

розгро́млювати

розгро́млювати • (rozhrómljuvaty) impf (perfective розгроми́ти)

розгро́млювати (canonical)
rozhrómljuvaty (romanization)
розгроми́ти (perfective)
розгро́млювати (imperfective infinitive)
розгро́млювать (imperfective infinitive)
розгро́млюваний (imperfective passive past)
impersonal: розгро́млювано (imperfective passive past)
розгро́млюючи (adverbial imperfective present)
розгро́млювавши (adverbial imperfective past)
розгро́млюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду розгро́млювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду розгро́млювать (first-person future imperfective singular)
розгро́млюватиму (first-person future imperfective singular)
розгро́млюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш розгро́млювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш розгро́млювать (future imperfective second-person singular)
розгро́млюватимеш (future imperfective second-person singular)
розгро́млює (imperfective present singular third-person)
бу́де розгро́млювати (future imperfective singular third-person)
бу́де розгро́млювать (future imperfective singular third-person)
розгро́млюватиме (future imperfective singular third-person)
розгро́млюєм (first-person imperfective plural present)
розгро́млюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо розгро́млювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо розгро́млювать (first-person future imperfective plural)
розгро́млюватимемо (first-person future imperfective plural)
розгро́млюватимем (first-person future imperfective plural)
розгро́млюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете розгро́млювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете розгро́млювать (future imperfective plural second-person)
розгро́млюватимете (future imperfective plural second-person)
розгро́млюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розгро́млювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розгро́млювать (future imperfective plural third-person)
розгро́млюватимуть (future imperfective plural third-person)
розгро́млюймо (first-person imperative plural)
розгро́млюй (imperative second-person singular)
розгро́млюйте (imperative plural second-person)
розгро́млював (masculine past singular)
розгро́млювали (masculine past plural)
розгро́млювала (feminine past singular)
розгро́млювали (feminine past plural)
розгро́млювало (neuter past singular)
розгро́млювали (neuter past plural)

From the розгро́мл- (rozhróml-) stem of розгроми́ти (rozhromýty) + -ювати (-juvaty).


підрости

uk-verb

підрости́ • (pidrostý) pf (imperfective підроста́ти)

підрости́ (canonical)
pidrostý (romanization)
підроста́ти (imperfective)
підрости́ (infinitive perfective)
підро́слий (active past perfective)
підрі́сши (adverbial past perfective)
підросту́ (first-person future perfective singular)
підросте́ш (future perfective second-person singular)
підросте́ (future perfective singular third-person)
підросте́м (first-person future perfective plural)
підростемо́ (first-person future perfective plural)
підростете́ (future perfective plural second-person)
підросту́ть (future perfective plural third-person)
підрості́м (first-person imperative plural)
підрості́мо (first-person imperative plural)
підрости́ (imperative second-person singular)
підрості́ть (imperative plural second-person)
підрі́с (masculine past singular)
підросли́ (masculine past plural)
підросла́ (feminine past singular)
підросли́ (feminine past plural)
підросло́ (neuter past singular)
підросли́ (neuter past plural)

From під- (pid-) + рости́ (rostý). Compare Russian подрасти́ (podrastí), Belarusian падрасці́ (padrascí).

Uk-підрости.ogg


підрости

head

підрости́ • (pidrostý)

підрости́ (canonical)
pidrostý (romanization)

Uk-підрости.ogg

підрости́ти підростити#Ukrainian

second-person singular imperative perfective of підрости́ти (pidrostýty)


підростати

uk-verb

підроста́ти • (pidrostáty) impf (perfective підрости́)

підроста́ти (canonical)
pidrostáty (romanization)
підрости́ (perfective)
підроста́ти (imperfective infinitive)
підроста́ть (imperfective infinitive)
підроста́ючий (active imperfective present)
підроста́ючи (adverbial imperfective present)
підроста́вши (adverbial imperfective past)
підроста́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду підроста́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду підроста́ть (first-person future imperfective singular)
підроста́тиму (first-person future imperfective singular)
підроста́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш підроста́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш підроста́ть (future imperfective second-person singular)
підроста́тимеш (future imperfective second-person singular)
підроста́є (imperfective present singular third-person)
бу́де підроста́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де підроста́ть (future imperfective singular third-person)
підроста́тиме (future imperfective singular third-person)
підроста́єм (first-person imperfective plural present)
підроста́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо підроста́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо підроста́ть (first-person future imperfective plural)
підроста́тимемо (first-person future imperfective plural)
підроста́тимем (first-person future imperfective plural)
підроста́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете підроста́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете підроста́ть (future imperfective plural second-person)
підроста́тимете (future imperfective plural second-person)
підроста́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть підроста́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть підроста́ть (future imperfective plural third-person)
підроста́тимуть (future imperfective plural third-person)
підроста́ймо (first-person imperative plural)
підроста́й (imperative second-person singular)
підроста́йте (imperative plural second-person)
підроста́в (masculine past singular)
підроста́ли (masculine past plural)
підроста́ла (feminine past singular)
підроста́ли (feminine past plural)
підроста́ло (neuter past singular)
підроста́ли (neuter past plural)

uk-conj

підроста́ючий

From підрости́ (pidrostý) + -а́ти (-áty). Compare Russian подраста́ть (podrastátʹ), Belarusian падраста́ць (padrastácʹ), Polish podrastać.


занурити

uk-verb

зануря́ти (rare)

зану́рити • (zanúryty) pf (imperfective зану́рювати or зануря́ти (rare))

зану́рити (canonical)
zanúryty (romanization)
зану́рювати (imperfective)
зануря́ти (imperfective rare)
зану́рити (infinitive perfective)
зану́рить (infinitive perfective)
зану́рений (passive past perfective)
impersonal: зану́рено (passive past perfective)
зану́ривши (adverbial past perfective)
зану́рю (first-person future perfective singular)
зану́риш (future perfective second-person singular)
зану́рить (future perfective singular third-person)
зану́рим (first-person future perfective plural)
зану́римо (first-person future perfective plural)
зану́рите (future perfective plural second-person)
зану́рять (future perfective plural third-person)
зану́рмо (first-person imperative plural)
зану́р (imperative second-person singular)
зану́рте (imperative plural second-person)
зану́рив (masculine past singular)
зану́рили (masculine past plural)
зану́рила (feminine past singular)
зану́рили (feminine past plural)
зану́рило (neuter past singular)
зану́рили (neuter past plural)

Uk-занурити.ogg

From за- (za-) + ну́рити (núryty). Compare Polish zanurzyć.

(transitive) to dip, to duck, to immerse, to plunge, to submerge


занурювати

зану́рювати • (zanúrjuvaty) impf (perfective зану́рити)

зану́рювати (canonical)
zanúrjuvaty (romanization)
зану́рити (perfective)
зану́рювати (imperfective infinitive)
зану́рювать (imperfective infinitive)
зану́рюваний (imperfective passive past)
impersonal: зану́рювано (imperfective passive past)
зану́рюючи (adverbial imperfective present)
зану́рювавши (adverbial imperfective past)
зану́рюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду зану́рювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду зану́рювать (first-person future imperfective singular)
зану́рюватиму (first-person future imperfective singular)
зану́рюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зану́рювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш зану́рювать (future imperfective second-person singular)
зану́рюватимеш (future imperfective second-person singular)
зану́рює (imperfective present singular third-person)
бу́де зану́рювати (future imperfective singular third-person)
бу́де зану́рювать (future imperfective singular third-person)
зану́рюватиме (future imperfective singular third-person)
зану́рюєм (first-person imperfective plural present)
зану́рюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зану́рювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо зану́рювать (first-person future imperfective plural)
зану́рюватимемо (first-person future imperfective plural)
зану́рюватимем (first-person future imperfective plural)
зану́рюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зану́рювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете зану́рювать (future imperfective plural second-person)
зану́рюватимете (future imperfective plural second-person)
зану́рюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зану́рювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зану́рювать (future imperfective plural third-person)
зану́рюватимуть (future imperfective plural third-person)
зану́рюймо (first-person imperative plural)
зану́рюй (imperative second-person singular)
зану́рюйте (imperative plural second-person)
зану́рював (masculine past singular)
зану́рювали (masculine past plural)
зану́рювала (feminine past singular)
зану́рювали (feminine past plural)
зану́рювало (neuter past singular)
зану́рювали (neuter past plural)

Uk-занурювати.ogg

From зану́рити (zanúryty) + -ювати (-juvaty).


займається

head

займа́ється • (zajmájetʹsja)

займа́ється (canonical)
zajmájetʹsja (romanization)

займа́тися займатися#Ukrainian

third-person singular present indicative imperfective of займа́тися (zajmátysja)


приїжджати

uk-verb

приїжджа́ти • (pryjiždžáty) impf (perfective приї́хати)

приїжджа́ти (canonical)
pryjiždžáty (romanization)
приї́хати (perfective)
приїжджа́ти (imperfective infinitive)
приїжджа́ть (imperfective infinitive)
приїжджа́ючи (adverbial imperfective present)
приїжджа́вши (adverbial imperfective past)
приїжджа́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду приїжджа́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду приїжджа́ть (first-person future imperfective singular)
приїжджа́тиму (first-person future imperfective singular)
приїжджа́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш приїжджа́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш приїжджа́ть (future imperfective second-person singular)
приїжджа́тимеш (future imperfective second-person singular)
приїжджа́є (imperfective present singular third-person)
бу́де приїжджа́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де приїжджа́ть (future imperfective singular third-person)
приїжджа́тиме (future imperfective singular third-person)
приїжджа́єм (first-person imperfective plural present)
приїжджа́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо приїжджа́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо приїжджа́ть (first-person future imperfective plural)
приїжджа́тимемо (first-person future imperfective plural)
приїжджа́тимем (first-person future imperfective plural)
приїжджа́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете приїжджа́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете приїжджа́ть (future imperfective plural second-person)
приїжджа́тимете (future imperfective plural second-person)
приїжджа́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть приїжджа́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть приїжджа́ть (future imperfective plural third-person)
приїжджа́тимуть (future imperfective plural third-person)
приїжджа́ймо (first-person imperative plural)
приїжджа́й (imperative second-person singular)
приїжджа́йте (imperative plural second-person)
приїжджа́в (masculine past singular)
приїжджа́ли (masculine past plural)
приїжджа́ла (feminine past singular)
приїжджа́ли (feminine past plural)
приїжджа́ло (neuter past singular)
приїжджа́ли (neuter past plural)

Uk-приїжджати.ogg

From при- (pry-) + -їжджа́ти (-jiždžáty). Compare Russian приезжа́ть (prijezžátʹ), Belarusian прыязджа́ць (pryjazdžácʹ), Polish przyjeżdżać.

to arrive, to come (by vehicle or horse)


відлічувати

відлі́чувати

відлі́чувати • (vidlíčuvaty) impf (perfective відлічи́ти)

відлі́чувати (canonical)
vidlíčuvaty (romanization)
відлічи́ти (perfective)
відлі́чувати (imperfective infinitive)
відлі́чувать (imperfective infinitive)
відлі́чуваний (imperfective passive past)
impersonal: відлі́чувано (imperfective passive past)
відлі́чуючи (adverbial imperfective present)
відлі́чувавши (adverbial imperfective past)
відлі́чую (first-person imperfective present singular)
бу́ду відлі́чувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду відлі́чувать (first-person future imperfective singular)
відлі́чуватиму (first-person future imperfective singular)
відлі́чуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відлі́чувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш відлі́чувать (future imperfective second-person singular)
відлі́чуватимеш (future imperfective second-person singular)
відлі́чує (imperfective present singular third-person)
бу́де відлі́чувати (future imperfective singular third-person)
бу́де відлі́чувать (future imperfective singular third-person)
відлі́чуватиме (future imperfective singular third-person)
відлі́чуєм (first-person imperfective plural present)
відлі́чуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо відлі́чувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо відлі́чувать (first-person future imperfective plural)
відлі́чуватимемо (first-person future imperfective plural)
відлі́чуватимем (first-person future imperfective plural)
відлі́чуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете відлі́чувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете відлі́чувать (future imperfective plural second-person)
відлі́чуватимете (future imperfective plural second-person)
відлі́чують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відлі́чувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відлі́чувать (future imperfective plural third-person)
відлі́чуватимуть (future imperfective plural third-person)
відлі́чуймо (first-person imperative plural)
відлі́чуй (imperative second-person singular)
відлі́чуйте (imperative plural second-person)
відлі́чував (masculine past singular)
відлі́чували (masculine past plural)
відлі́чувала (feminine past singular)
відлі́чували (feminine past plural)
відлі́чувало (neuter past singular)
відлі́чували (neuter past plural)

[ʋʲidʲˈlʲit͡ʃʊʋɐte]

From відлічи́ти (vidličýty) + -увати (-uvaty). Compare Belarusian адлі́чваць (adlíčvacʹ), Polish odliczać.

af

(transitive) to count, to count off, to count out


відлічити

uk-verb

відлі́чувати

відлічи́ти • (vidličýty) pf (imperfective відлі́чувати)

відлічи́ти (canonical)
vidličýty (romanization)
відлі́чувати (imperfective)
відлічи́ти (infinitive perfective)
відлічи́ть (infinitive perfective)
відлі́чений (passive past perfective)
impersonal: відлі́чено (passive past perfective)
відлічи́вши (adverbial past perfective)
відлічу́ (first-person future perfective singular)
відлі́чиш (future perfective second-person singular)
відлі́чить (future perfective singular third-person)
відлі́чим (first-person future perfective plural)
відлі́чимо (first-person future perfective plural)
відлі́чите (future perfective plural second-person)
відлі́чать (future perfective plural third-person)
відлічі́м (first-person imperative plural)
відлічі́мо (first-person imperative plural)
відлічи́ (imperative second-person singular)
відлічі́ть (imperative plural second-person)
відлічи́в (masculine past singular)
відлічи́ли (masculine past plural)
відлічи́ла (feminine past singular)
відлічи́ли (feminine past plural)
відлічи́ло (neuter past singular)
відлічи́ли (neuter past plural)

From від- (vid-) + лічи́ти (ličýty). Compare Belarusian адлічы́ць (adličýcʹ), Polish odliczyć.


перевантажений

head

переванта́жений

переванта́жений • (perevantáženyj)

переванта́жений (canonical)
perevantáženyj (romanization)
переванта́жений (masculine nominative)
переванта́жене (neuter nominative)
переванта́жена (feminine nominative)
переванта́жені (nominative plural)
переванта́женого (genitive masculine neuter)
переванта́женої (feminine genitive)
переванта́жених (genitive plural)
переванта́женому (dative masculine neuter)
переванта́женій (dative feminine)
переванта́женим (dative plural)
переванта́женого (accusative animate masculine)
переванта́жене (accusative neuter)
переванта́жену (accusative feminine)
переванта́жених (accusative animate plural)
переванта́жений (accusative inanimate masculine)
переванта́жені (accusative inanimate plural)
переванта́женим (instrumental masculine neuter)
переванта́женою (feminine instrumental)
переванта́женими (instrumental plural)
переванта́женому (locative masculine neuter)
переванта́женім (locative masculine neuter)
переванта́женій (feminine locative)
переванта́жених (locative plural)

uk-adecl

переванта́жений

переванта́жити перевантажити#Ukrainian

passive adjectival past participle of переванта́жити pf (perevantážyty)