відгукуватися

відгу́куватися

відгукну́тися

відгу́куватися • (vidhúkuvatysja) impf (perfective відгукну́тися)

відгу́куватися (canonical)
vidhúkuvatysja (romanization)
відгукну́тися (perfective)
відгу́куватися (imperfective infinitive)
відгу́куватись (imperfective infinitive)
відгу́куваться (imperfective infinitive)
відгу́куючись (adverbial imperfective present)
відгу́кувавшись (adverbial imperfective past)
відгу́куюся (first-person imperfective present singular)
відгу́куюсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду відгу́куватися (first-person future imperfective singular)
бу́ду відгу́куватись (first-person future imperfective singular)
бу́ду відгу́куваться (first-person future imperfective singular)
відгу́куватимусь (first-person future imperfective singular)
відгу́куватимуся (first-person future imperfective singular)
відгу́куєшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш відгу́куватися (future imperfective second-person singular)
бу́деш відгу́куватись (future imperfective second-person singular)
бу́деш відгу́куваться (future imperfective second-person singular)
відгу́куватимешся (future imperfective second-person singular)
відгу́кується (imperfective present singular third-person)
бу́де відгу́куватися (future imperfective singular third-person)
бу́де відгу́куватись (future imperfective singular third-person)
бу́де відгу́куваться (future imperfective singular third-person)
відгу́куватиметься (future imperfective singular third-person)
відгу́куємся (first-person imperfective plural present)
відгу́куємося (first-person imperfective plural present)
відгу́куємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо відгу́куватися (first-person future imperfective plural)
бу́демо відгу́куватись (first-person future imperfective plural)
бу́демо відгу́куваться (first-person future imperfective plural)
відгу́куватимемось (first-person future imperfective plural)
відгу́куватимемося (first-person future imperfective plural)
відгу́куватимемся (first-person future imperfective plural)
відгу́куєтеся (imperfective plural present second-person)
відгу́куєтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете відгу́куватися (future imperfective plural second-person)
бу́дете відгу́куватись (future imperfective plural second-person)
бу́дете відгу́куваться (future imperfective plural second-person)
відгу́куватиметесь (future imperfective plural second-person)
відгу́куватиметеся (future imperfective plural second-person)
відгу́куються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відгу́куватися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відгу́куватись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відгу́куваться (future imperfective plural third-person)
відгу́куватимуться (future imperfective plural third-person)
відгу́куймося (first-person imperative plural)
відгу́куймось (first-person imperative plural)
відгу́куйся (imperative second-person singular)
відгу́куйсь (imperative second-person singular)
відгу́куйтеся (imperative plural second-person)
відгу́куйтесь (imperative plural second-person)
відгу́кувався (masculine past singular)
відгу́кувавсь (masculine past singular)
відгу́кувалися (masculine past plural)
відгу́кувались (masculine past plural)
відгу́кувалася (feminine past singular)
відгу́кувалась (feminine past singular)
відгу́кувалися (feminine past plural)
відгу́кувались (feminine past plural)
відгу́кувалося (neuter past singular)
відгу́кувалось (neuter past singular)
відгу́кувалися (neuter past plural)
відгу́кувались (neuter past plural)

uk-conj

відгу́куватися<2a.impf>

[ʋʲidˈɦukʊʋɐtesʲɐ]

From відгу́кувати (vidhúkuvaty) + -ся (-sja)

af

відгу́кувати

to respond, to answer (to a call, challenge, appeal, etc.)

(figuratively) to respond (act in return)

(figuratively) to reverberate (have an effect)


забарвити

uk-verb

заба́рвлювати

заба́рвити • (zabárvyty) pf (imperfective заба́рвлювати)

заба́рвити (canonical)
zabárvyty (romanization)
заба́рвлювати (imperfective)
заба́рвити (infinitive perfective)
заба́рвить (infinitive perfective)
заба́рвлений (passive past perfective)
impersonal: заба́рвлено (passive past perfective)
заба́рвивши (adverbial past perfective)
заба́рвлю (first-person future perfective singular)
заба́рвиш (future perfective second-person singular)
заба́рвить (future perfective singular third-person)
заба́рвим (first-person future perfective plural)
заба́рвимо (first-person future perfective plural)
заба́рвите (future perfective plural second-person)
заба́рвлять (future perfective plural third-person)
заба́рвмо (first-person imperative plural)
заба́рв (imperative second-person singular)
заба́рвте (imperative plural second-person)
заба́рвив (masculine past singular)
заба́рвили (masculine past plural)
заба́рвила (feminine past singular)
заба́рвили (feminine past plural)
заба́рвило (neuter past singular)
заба́рвили (neuter past plural)

Uk-забарвити.ogg

From за- (za-) + ба́рва (bárva) + -ити (-yty). Compare Polish zabarwić.

af

(transitive, literally or figuratively) to colour (UK), to color (US), to dye, to paint, to tint (impart a certain coloration to)


госпіталізували

head

госпіталізува́ли

госпіталізува́ли • (hospitalizuvály)

госпіталізува́ли (canonical)
hospitalizuvály (romanization)

госпіталізува́ти госпіталізувати#Ukrainian

plural past indicative of госпіталізува́ти impf or pf (hospitalizuváty)


оспівувати

uk-verb

оспі́вувати • (ospívuvaty) impf (perfective оспіва́ти)

оспі́вувати (canonical)
ospívuvaty (romanization)
оспіва́ти (perfective)
оспі́вувати (imperfective infinitive)
оспі́вувать (imperfective infinitive)
оспі́вуваний (imperfective passive past)
impersonal: оспі́вувано (imperfective passive past)
оспі́вуючи (adverbial imperfective present)
оспі́вувавши (adverbial imperfective past)
оспі́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду оспі́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду оспі́вувать (first-person future imperfective singular)
оспі́вуватиму (first-person future imperfective singular)
оспі́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш оспі́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш оспі́вувать (future imperfective second-person singular)
оспі́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
оспі́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де оспі́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де оспі́вувать (future imperfective singular third-person)
оспі́вуватиме (future imperfective singular third-person)
оспі́вуєм (first-person imperfective plural present)
оспі́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо оспі́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо оспі́вувать (first-person future imperfective plural)
оспі́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
оспі́вуватимем (first-person future imperfective plural)
оспі́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете оспі́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете оспі́вувать (future imperfective plural second-person)
оспі́вуватимете (future imperfective plural second-person)
оспі́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть оспі́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть оспі́вувать (future imperfective plural third-person)
оспі́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
оспі́вуймо (first-person imperative plural)
оспі́вуй (imperative second-person singular)
оспі́вуйте (imperative plural second-person)
оспі́вував (masculine past singular)
оспі́вували (masculine past plural)
оспі́вувала (feminine past singular)
оспі́вували (feminine past plural)
оспі́вувало (neuter past singular)
оспі́вували (neuter past plural)

From оспіва́ти (ospiváty) + -увати (-uvaty).

to sing in praise of, to sing the glories of, to carol (praise or celebrate in song)

(by extension) to glorify, to celebrate (in art, literature)


госпіталізував

head

госпіталізува́в

госпіталізува́в • (hospitalizuváv)

госпіталізува́в (canonical)
hospitalizuváv (romanization)

masculine singular past indicative of госпіталізува́ти impf or pf (hospitalizuváty)


відгукнутися

uk-verb

відгукну́тися

відгу́куватися

відгукну́тися • (vidhuknútysja) pf (imperfective відгу́куватися)

відгукну́тися (canonical)
vidhuknútysja (romanization)
відгу́куватися (imperfective)
відгукну́тися (infinitive perfective)
відгукну́тись (infinitive perfective)
відгукну́ться (infinitive perfective)
відгукну́вшись (adverbial past perfective)
відгукну́ся (first-person future perfective singular)
відгукну́сь (first-person future perfective singular)
відгукне́шся (future perfective second-person singular)
відгукне́ться (future perfective singular third-person)
відгукне́мся (first-person future perfective plural)
відгукнемо́ся (first-person future perfective plural)
відгукнемо́сь (first-person future perfective plural)
відгукнете́ся (future perfective plural second-person)
відгукнете́сь (future perfective plural second-person)
відгукну́ться (future perfective plural third-person)
відгукні́мся (first-person imperative plural)
відгукні́мося (first-person imperative plural)
відгукні́мось (first-person imperative plural)
відгукни́ся (imperative second-person singular)
відгукни́сь (imperative second-person singular)
відгукні́ться (imperative plural second-person)
відгукну́вся (masculine past singular)
відгукну́всь (masculine past singular)
відгукну́лися (masculine past plural)
відгукну́лись (masculine past plural)
відгукну́лася (feminine past singular)
відгукну́лась (feminine past singular)
відгукну́лися (feminine past plural)
відгукну́лись (feminine past plural)
відгукну́лося (neuter past singular)
відгукну́лось (neuter past singular)
відгукну́лися (neuter past plural)
відгукну́лись (neuter past plural)

uk-conj

відгукну́тися<3b.pf>

From відгукну́ти (vidhuknúty) + -ся (-sja)


забарвлювати

uk-verb

заба́рвлювати

заба́рвлювати • (zabárvljuvaty) impf (perfective заба́рвити)

заба́рвлювати (canonical)
zabárvljuvaty (romanization)
заба́рвити (perfective)
заба́рвлювати (imperfective infinitive)
заба́рвлювать (imperfective infinitive)
заба́рвлюваний (imperfective passive past)
impersonal: заба́рвлювано (imperfective passive past)
заба́рвлюючи (adverbial imperfective present)
заба́рвлювавши (adverbial imperfective past)
заба́рвлюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду заба́рвлювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду заба́рвлювать (first-person future imperfective singular)
заба́рвлюватиму (first-person future imperfective singular)
заба́рвлюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш заба́рвлювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш заба́рвлювать (future imperfective second-person singular)
заба́рвлюватимеш (future imperfective second-person singular)
заба́рвлює (imperfective present singular third-person)
бу́де заба́рвлювати (future imperfective singular third-person)
бу́де заба́рвлювать (future imperfective singular third-person)
заба́рвлюватиме (future imperfective singular third-person)
заба́рвлюєм (first-person imperfective plural present)
заба́рвлюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо заба́рвлювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо заба́рвлювать (first-person future imperfective plural)
заба́рвлюватимемо (first-person future imperfective plural)
заба́рвлюватимем (first-person future imperfective plural)
заба́рвлюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете заба́рвлювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете заба́рвлювать (future imperfective plural second-person)
заба́рвлюватимете (future imperfective plural second-person)
заба́рвлюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть заба́рвлювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть заба́рвлювать (future imperfective plural third-person)
заба́рвлюватимуть (future imperfective plural third-person)
заба́рвлюймо (first-person imperative plural)
заба́рвлюй (imperative second-person singular)
заба́рвлюйте (imperative plural second-person)
заба́рвлював (masculine past singular)
заба́рвлювали (masculine past plural)
заба́рвлювала (feminine past singular)
заба́рвлювали (feminine past plural)
заба́рвлювало (neuter past singular)
заба́рвлювали (neuter past plural)

From заба́рвити (zabárvyty) + -ювати (-juvaty). Compare Polish zabarwiać.


госпіталізувало

head

госпіталізува́ло

госпіталізува́ло • (hospitalizuválo)

госпіталізува́ло (canonical)
hospitalizuválo (romanization)

[ɦɔsʲpʲitɐlʲizʊˈʋaɫɔ]

neuter singular past indicative of госпіталізува́ти impf or pf (hospitalizuváty)


допомагала

допомага́ла • (dopomahála)

допомага́ла (canonical)
dopomahála (romanization)

[dɔpɔmɐˈɦaɫɐ]

допомага́ти допомагати#Ukrainian

feminine singular past indicative of допомага́ти impf (dopomaháty)


допомагав

допомага́в • (dopomaháv)

допомага́в (canonical)
dopomaháv (romanization)

допомага́ти допомагати#Ukrainian

masculine singular past indicative of допомага́ти impf (dopomaháty)


допомагали

допомага́ли • (dopomahály)

допомага́ли (canonical)
dopomahály (romanization)

допомага́ти допомагати#Ukrainian

plural past indicative of допомага́ти impf (dopomaháty)


допомагало

допомага́ло • (dopomahálo)

допомага́ло (canonical)
dopomahálo (romanization)

[dɔpɔmɐˈɦaɫɔ]

допомага́ти допомагати#Ukrainian

neuter singular past indicative of допомага́ти impf (dopomaháty)


госпіталізувала

госпіталізува́ла

госпіталізува́ла • (hospitalizuvála)

госпіталізува́ла (canonical)
hospitalizuvála (romanization)

[ɦɔsʲpʲitɐlʲizʊˈʋaɫɐ]

feminine singular past indicative of госпіталізува́ти impf or pf (hospitalizuváty)


відступити

uk-verb

відступи́ти • (vidstupýty) pf (imperfective відступа́ти)

відступи́ти (canonical)
vidstupýty (romanization)
відступа́ти (imperfective)
відступи́ти (infinitive perfective)
відступи́ть (infinitive perfective)
відступи́вши (adverbial past perfective)
відступлю́ (first-person future perfective singular)
відсту́пиш (future perfective second-person singular)
відсту́пить (future perfective singular third-person)
відсту́пим (first-person future perfective plural)
відсту́пимо (first-person future perfective plural)
відсту́пите (future perfective plural second-person)
відсту́плять (future perfective plural third-person)
відступі́м (first-person imperative plural)
відступі́мо (first-person imperative plural)
відступи́ (imperative second-person singular)
відступі́ть (imperative plural second-person)
відступи́в (masculine past singular)
відступи́ли (masculine past plural)
відступи́ла (feminine past singular)
відступи́ли (feminine past plural)
відступи́ло (neuter past singular)
відступи́ли (neuter past plural)

Uk-відступити.ogg

From від- (vid-) + ступи́ти (stupýty). Compare Russian отступи́ть (otstupítʹ), Belarusian адступі́ць (adstupícʹ), Polish odstąpić.

(intransitive, literally) to back away, to back off, to step away, to step back, to withdraw

(intransitive, by extension) to recede, to retreat (move back; become less extensive)

(intransitive, military) to retreat, to fall back, to pull back, to withdraw

(intransitive, figuratively) to back down (withdraw from a commitment or position)

(intransitive, figuratively) to depart, to deviate, to digress (from a law, norm, rule, theme, etc.)

(intransitive) to be set back (leave free space next to it)

(transitive) to cede (:property or right to somebody)


відступати

відступа́ти • (vidstupáty) impf (perfective відступи́ти)

відступа́ти (canonical)
vidstupáty (romanization)
відступи́ти (perfective)
відступа́ти (imperfective infinitive)
відступа́ть (imperfective infinitive)
відступа́ючи (adverbial imperfective present)
відступа́вши (adverbial imperfective past)
відступа́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду відступа́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду відступа́ть (first-person future imperfective singular)
відступа́тиму (first-person future imperfective singular)
відступа́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відступа́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш відступа́ть (future imperfective second-person singular)
відступа́тимеш (future imperfective second-person singular)
відступа́є (imperfective present singular third-person)
бу́де відступа́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де відступа́ть (future imperfective singular third-person)
відступа́тиме (future imperfective singular third-person)
відступа́єм (first-person imperfective plural present)
відступа́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо відступа́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо відступа́ть (first-person future imperfective plural)
відступа́тимемо (first-person future imperfective plural)
відступа́тимем (first-person future imperfective plural)
відступа́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете відступа́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете відступа́ть (future imperfective plural second-person)
відступа́тимете (future imperfective plural second-person)
відступа́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відступа́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відступа́ть (future imperfective plural third-person)
відступа́тимуть (future imperfective plural third-person)
відступа́ймо (first-person imperative plural)
відступа́й (imperative second-person singular)
відступа́йте (imperative plural second-person)
відступа́в (masculine past singular)
відступа́ли (masculine past plural)
відступа́ла (feminine past singular)
відступа́ли (feminine past plural)
відступа́ло (neuter past singular)
відступа́ли (neuter past plural)

Uk-відступати.ogg

From від- (vid-) + ступа́ти (stupáty). Compare Russian отступа́ть (otstupátʹ), Belarusian адступа́ць (adstupácʹ), Polish odstępować.


домагатися

домага́тися • (domahátysja) impf (perfective домогти́ся)

домага́тися (canonical)
domahátysja (romanization)
домогти́ся (perfective)
домага́тися (imperfective infinitive)
домага́тись (imperfective infinitive)
домага́ться (imperfective infinitive)
домага́ючись (adverbial imperfective present)
домага́вшись (adverbial imperfective past)
домага́юся (first-person imperfective present singular)
домага́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду домага́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду домага́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду домага́ться (first-person future imperfective singular)
домага́тимусь (first-person future imperfective singular)
домага́тимуся (first-person future imperfective singular)
домага́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш домага́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш домага́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш домага́ться (future imperfective second-person singular)
домага́тимешся (future imperfective second-person singular)
домага́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де домага́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де домага́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де домага́ться (future imperfective singular third-person)
домага́тиметься (future imperfective singular third-person)
домага́ємся (first-person imperfective plural present)
домага́ємося (first-person imperfective plural present)
домага́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо домага́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо домага́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо домага́ться (first-person future imperfective plural)
домага́тимемось (first-person future imperfective plural)
домага́тимемося (first-person future imperfective plural)
домага́тимемся (first-person future imperfective plural)
домага́єтеся (imperfective plural present second-person)
домага́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете домага́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете домага́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете домага́ться (future imperfective plural second-person)
домага́тиметесь (future imperfective plural second-person)
домага́тиметеся (future imperfective plural second-person)
домага́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть домага́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть домага́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть домага́ться (future imperfective plural third-person)
домага́тимуться (future imperfective plural third-person)
домага́ймося (first-person imperative plural)
домага́ймось (first-person imperative plural)
домага́йся (imperative second-person singular)
домага́йсь (imperative second-person singular)
домага́йтеся (imperative plural second-person)
домага́йтесь (imperative plural second-person)
домага́вся (masculine past singular)
домага́всь (masculine past singular)
домага́лися (masculine past plural)
домага́лись (masculine past plural)
домага́лася (feminine past singular)
домага́лась (feminine past singular)
домага́лися (feminine past plural)
домага́лись (feminine past plural)
домага́лося (neuter past singular)
домага́лось (neuter past singular)
домага́лися (neuter past plural)
домага́лись (neuter past plural)

uk-conj

домага́тися<1a.impf>

Uk-домагатися.ogg

Inherited from Proto-Slavic *domagati, with -ся (-sja) suffix. Compare Russian домога́ться (domogátʹsja), Belarusian дамага́цца (damahácca), Polish domagać się, Slovak domáhať sa.

(with genitive case or infinitive) to pursue, to seek, to strive for (persevere in pursuit of)


домогтися

uk-verb

домогти́ся • (domohtýsja) pf (imperfective домага́тися)

домогти́ся (canonical)
domohtýsja (romanization)
домага́тися (imperfective)
домогти́ся (infinitive perfective)
домогти́сь (infinitive perfective)
домі́гшись (adverbial past perfective)
доможу́ся (first-person future perfective singular)
доможу́сь (first-person future perfective singular)
домо́жешся (future perfective second-person singular)
домо́жеться (future perfective singular third-person)
домо́жемся (first-person future perfective plural)
домо́жемося (first-person future perfective plural)
домо́жемось (first-person future perfective plural)
домо́жетеся (future perfective plural second-person)
домо́жетесь (future perfective plural second-person)
домо́жуться (future perfective plural third-person)
доможі́мся (first-person imperative plural)
доможі́мося (first-person imperative plural)
доможі́мось (first-person imperative plural)
доможи́ся (imperative second-person singular)
доможи́сь (imperative second-person singular)
доможі́ться (imperative plural second-person)
домі́гся (masculine past singular)
домогли́ся (masculine past plural)
домогли́сь (masculine past plural)
домогла́ся (feminine past singular)
домогла́сь (feminine past singular)
домогли́ся (feminine past plural)
домогли́сь (feminine past plural)
домогло́ся (neuter past singular)
домогло́сь (neuter past singular)
домогли́ся (neuter past plural)
домогли́сь (neuter past plural)

uk-conj

домогти́ся<8c/b.pf>

[dɔmɔɦˈtɪsʲɐ]

Uk-домогтися.ogg

From до- (do-) + могти́ (mohtý) + -ся (-sja). Compare Belarusian дамагчы́ся (damahčýsja), Slovak domôcť sa.

(with genitive case or infinitive) to achieve, to get, to secure (obtain after persistent pursuit)


пинити

пини́ти (canonical)
pynýty (romanization)
пини́ти (imperfective infinitive)
пини́ть (imperfective infinitive)
пи́нячи (adverbial imperfective present)
пини́вши (adverbial imperfective past)
пиню́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду пини́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду пини́ть (first-person future imperfective singular)
пини́тиму (first-person future imperfective singular)
пи́ниш (imperfective present second-person singular)
бу́деш пини́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш пини́ть (future imperfective second-person singular)
пини́тимеш (future imperfective second-person singular)
пи́нить (imperfective present singular third-person)
бу́де пини́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де пини́ть (future imperfective singular third-person)
пини́тиме (future imperfective singular third-person)
пи́ним (first-person imperfective plural present)
пи́нимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо пини́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо пини́ть (first-person future imperfective plural)
пини́тимемо (first-person future imperfective plural)
пини́тимем (first-person future imperfective plural)
пи́ните (imperfective plural present second-person)
бу́дете пини́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете пини́ть (future imperfective plural second-person)
пини́тимете (future imperfective plural second-person)
пи́нять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть пини́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть пини́ть (future imperfective plural third-person)
пини́тимуть (future imperfective plural third-person)
пині́м (first-person imperative plural)
пині́мо (first-person imperative plural)
пини́ (imperative second-person singular)
пині́ть (imperative plural second-person)
пини́в (masculine past singular)
пини́ли (masculine past plural)
пини́ла (feminine past singular)
пини́ли (feminine past plural)
пини́ло (neuter past singular)
пини́ли (neuter past plural)

From Proto-Slavic *pin(ati) + -ити (-yty), from Proto-Slavic *pęti.


проголосував

head

проголосува́в

проголосува́в • (proholosuváv)

проголосува́в (canonical)
proholosuváv (romanization)

[prɔɦɔɫɔsʊˈʋau̯]

проголосува́ти проголосувати#Ukrainian

masculine singular past indicative of проголосува́ти pf (proholosuváty)


проголосували

проголосува́ли

проголосува́ли • (proholosuvály)

проголосува́ли (canonical)
proholosuvály (romanization)

[prɔɦɔɫɔsʊˈʋaɫe]

проголосува́ти проголосувати#Ukrainian

plural past indicative of проголосува́ти pf (proholosuváty)


проголосувало

проголосува́ло

проголосува́ло • (proholosuválo)

проголосува́ло (canonical)
proholosuválo (romanization)

[prɔɦɔɫɔsʊˈʋaɫɔ]

проголосува́ти проголосувати#Ukrainian

neuter singular past indicative of проголосува́ти pf (proholosuváty)


зацікавився

заціка́вився

заціка́вився • (zacikávyvsja)

заціка́вився (canonical)
zacikávyvsja (romanization)

заціка́витися зацікавитися#Ukrainian

masculine singular past indicative of заціка́витися pf (zacikávytysja)


зацікавилася

заціка́вилася

заціка́вилася • (zacikávylasja)

заціка́вилася (canonical)
zacikávylasja (romanization)

заціка́витися зацікавитися#Ukrainian

feminine singular past indicative of заціка́витися pf (zacikávytysja)


зацікавилося

заціка́вилося

заціка́вилося • (zacikávylosja)

заціка́вилося (canonical)
zacikávylosja (romanization)

заціка́витися зацікавитися#Ukrainian

neuter singular past indicative of заціка́витися pf (zacikávytysja)


зацікавилися

заціка́вилися

заціка́вилися • (zacikávylysja)

заціка́вилися (canonical)
zacikávylysja (romanization)

заціка́витися зацікавитися#Ukrainian

plural past indicative of заціка́витися pf (zacikávytysja)


кривдити

uk-verb

кри́вдити • (krývdyty) impf (perfective скри́вдити)

кри́вдити (canonical)
krývdyty (romanization)
скри́вдити (perfective)
кри́вдити (imperfective infinitive)
кри́вдить (imperfective infinitive)
кри́вдячи (adverbial imperfective present)
кри́вдивши (adverbial imperfective past)
кри́вджу (first-person imperfective present singular)
бу́ду кри́вдити (first-person future imperfective singular)
бу́ду кри́вдить (first-person future imperfective singular)
кри́вдитиму (first-person future imperfective singular)
кри́вдиш (imperfective present second-person singular)
бу́деш кри́вдити (future imperfective second-person singular)
бу́деш кри́вдить (future imperfective second-person singular)
кри́вдитимеш (future imperfective second-person singular)
кри́вдить (imperfective present singular third-person)
бу́де кри́вдити (future imperfective singular third-person)
бу́де кри́вдить (future imperfective singular third-person)
кри́вдитиме (future imperfective singular third-person)
кри́вдим (first-person imperfective plural present)
кри́вдимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо кри́вдити (first-person future imperfective plural)
бу́демо кри́вдить (first-person future imperfective plural)
кри́вдитимемо (first-person future imperfective plural)
кри́вдитимем (first-person future imperfective plural)
кри́вдите (imperfective plural present second-person)
бу́дете кри́вдити (future imperfective plural second-person)
бу́дете кри́вдить (future imperfective plural second-person)
кри́вдитимете (future imperfective plural second-person)
кри́вдять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть кри́вдити (future imperfective plural third-person)
бу́дуть кри́вдить (future imperfective plural third-person)
кри́вдитимуть (future imperfective plural third-person)
кри́вдьмо (first-person imperative plural)
кривдь (imperative second-person singular)
кри́вдьте (imperative plural second-person)
кри́вдив (masculine past singular)
кри́вдили (masculine past plural)
кри́вдила (feminine past singular)
кри́вдили (feminine past plural)
кри́вдило (neuter past singular)
кри́вдили (neuter past plural)

Uk-кривдити.ogg

Inherited from Proto-Slavic *krivьditi, from Proto-Slavic *krivьda. Equivalent to кри́вда (krývda) + -ити (-yty). Compare Czech křivdit, Polish krzywdzić.

to wrong, to mistreat, to abuse, to hurt


проголосувала

head

проголосува́ла

проголосува́ла • (proholosuvála)

проголосува́ла (canonical)
proholosuvála (romanization)

[prɔɦɔɫɔsʊˈʋaɫɐ]

проголосува́ти проголосувати#Ukrainian

feminine singular past indicative of проголосува́ти pf (proholosuváty)


зацікавитися

uk-verb

заціка́витися

заціка́влюватися

заціка́витися • (zacikávytysja) pf (imperfective заціка́влюватися)

заціка́витися (canonical)
zacikávytysja (romanization)
заціка́влюватися (imperfective)
заціка́витися (infinitive perfective)
заціка́витись (infinitive perfective)
заціка́виться (infinitive perfective)
заціка́вившись (adverbial past perfective)
заціка́влюся (first-person future perfective singular)
заціка́влюсь (first-person future perfective singular)
заціка́вишся (future perfective second-person singular)
заціка́виться (future perfective singular third-person)
заціка́вимся (first-person future perfective plural)
заціка́вимося (first-person future perfective plural)
заціка́вимось (first-person future perfective plural)
заціка́витеся (future perfective plural second-person)
заціка́витесь (future perfective plural second-person)
заціка́вляться (future perfective plural third-person)
заціка́вмося (first-person imperative plural)
заціка́вмось (first-person imperative plural)
заціка́вся (imperative second-person singular)
заціка́всь (imperative second-person singular)
заціка́втеся (imperative plural second-person)
заціка́втесь (imperative plural second-person)
заціка́вився (masculine past singular)
заціка́вивсь (masculine past singular)
заціка́вилися (masculine past plural)
заціка́вились (masculine past plural)
заціка́вилася (feminine past singular)
заціка́вилась (feminine past singular)
заціка́вилися (feminine past plural)
заціка́вились (feminine past plural)
заціка́вилося (neuter past singular)
заціка́вилось (neuter past singular)
заціка́вилися (neuter past plural)
заціка́вились (neuter past plural)

uk-conj

заціка́витися<4a.pf>

From заціка́вити (zacikávyty) + -ся (-sja). Compare Belarusian заціка́віцца (zacikávicca), Polish zaciekawić się.

cog

заціка́віцца

to become interested, to take an interest (in: + instrumental case)


зацікавлюватися

uk-verb

заціка́влюватися

заціка́витися

заціка́влюватися • (zacikávljuvatysja) impf (perfective заціка́витися)

заціка́влюватися (canonical)
zacikávljuvatysja (romanization)
заціка́витися (perfective)
заціка́влюватися (imperfective infinitive)
заціка́влюватись (imperfective infinitive)
заціка́влюваться (imperfective infinitive)
заціка́влюючись (adverbial imperfective present)
заціка́влювавшись (adverbial imperfective past)
заціка́влююся (first-person imperfective present singular)
заціка́влююсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду заціка́влюватися (first-person future imperfective singular)
бу́ду заціка́влюватись (first-person future imperfective singular)
бу́ду заціка́влюваться (first-person future imperfective singular)
заціка́влюватимусь (first-person future imperfective singular)
заціка́влюватимуся (first-person future imperfective singular)
заціка́влюєшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш заціка́влюватися (future imperfective second-person singular)
бу́деш заціка́влюватись (future imperfective second-person singular)
бу́деш заціка́влюваться (future imperfective second-person singular)
заціка́влюватимешся (future imperfective second-person singular)
заціка́влюється (imperfective present singular third-person)
бу́де заціка́влюватися (future imperfective singular third-person)
бу́де заціка́влюватись (future imperfective singular third-person)
бу́де заціка́влюваться (future imperfective singular third-person)
заціка́влюватиметься (future imperfective singular third-person)
заціка́влюємся (first-person imperfective plural present)
заціка́влюємося (first-person imperfective plural present)
заціка́влюємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо заціка́влюватися (first-person future imperfective plural)
бу́демо заціка́влюватись (first-person future imperfective plural)
бу́демо заціка́влюваться (first-person future imperfective plural)
заціка́влюватимемось (first-person future imperfective plural)
заціка́влюватимемося (first-person future imperfective plural)
заціка́влюватимемся (first-person future imperfective plural)
заціка́влюєтеся (imperfective plural present second-person)
заціка́влюєтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете заціка́влюватися (future imperfective plural second-person)
бу́дете заціка́влюватись (future imperfective plural second-person)
бу́дете заціка́влюваться (future imperfective plural second-person)
заціка́влюватиметесь (future imperfective plural second-person)
заціка́влюватиметеся (future imperfective plural second-person)
заціка́влюються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть заціка́влюватися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть заціка́влюватись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть заціка́влюваться (future imperfective plural third-person)
заціка́влюватимуться (future imperfective plural third-person)
заціка́влюймося (first-person imperative plural)
заціка́влюймось (first-person imperative plural)
заціка́влюйся (imperative second-person singular)
заціка́влюйсь (imperative second-person singular)
заціка́влюйтеся (imperative plural second-person)
заціка́влюйтесь (imperative plural second-person)
заціка́влювався (masculine past singular)
заціка́влювавсь (masculine past singular)
заціка́влювалися (masculine past plural)
заціка́влювались (masculine past plural)
заціка́влювалася (feminine past singular)
заціка́влювалась (feminine past singular)
заціка́влювалися (feminine past plural)
заціка́влювались (feminine past plural)
заціка́влювалося (neuter past singular)
заціка́влювалось (neuter past singular)
заціка́влювалися (neuter past plural)
заціка́влювались (neuter past plural)

uk-conj

заціка́влюватися<2a.impf>

From заціка́влювати (zacikávljuvaty) + -ся (-sja). Compare Belarusian заціка́ўлівацца (zacikáŭlivacca), Polish zaciekawiać się.

af

заціка́влювати

cog

заціка́ўлівацца


загубити

uk-verb

загуби́ти • (zahubýty) pf (imperfective губи́ти or загу́блювати (colloquial, rare))

загуби́ти (canonical)
zahubýty (romanization)
губи́ти (imperfective)
загу́блювати (colloquial imperfective rare)
загуби́ти (infinitive perfective)
загуби́ть (infinitive perfective)
загу́блений (passive past perfective)
impersonal: загу́блено (passive past perfective)
загуби́вши (adverbial past perfective)
загублю́ (first-person future perfective singular)
загу́биш (future perfective second-person singular)
загу́бить (future perfective singular third-person)
загу́бим (first-person future perfective plural)
загу́бимо (first-person future perfective plural)
загу́бите (future perfective plural second-person)
загу́блять (future perfective plural third-person)
загубі́м (first-person imperative plural)
загубі́мо (first-person imperative plural)
загуби́ (imperative second-person singular)
загубі́ть (imperative plural second-person)
загуби́в (masculine past singular)
загуби́ли (masculine past plural)
загуби́ла (feminine past singular)
загуби́ли (feminine past plural)
загуби́ло (neuter past singular)
загуби́ли (neuter past plural)

Uk-загубити.ogg

Inherited from Proto-Slavic *zagubiti. By surface analysis, за- (za-) + губи́ти (hubýty). Compare Russian загуби́ть (zagubítʹ), Belarusian загубі́ць (zahubícʹ), Polish zagubić.

surf

to lose, to mislay, to misplace (cause to cease to be in one's possession or capability due to unfortunate or unknown circumstances, events or reasons)

to lose (be unable to follow or trace any longer)


манити

uk-verb

мани́ти • (manýty) impf (perfective замани́ти or примани́ти)

мани́ти (canonical)
manýty (romanization)
замани́ти (perfective)
примани́ти (perfective)
мани́ти (imperfective infinitive)
мани́ть (imperfective infinitive)
ма́нячи (adverbial imperfective present)
мани́вши (adverbial imperfective past)
маню́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду мани́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду мани́ть (first-person future imperfective singular)
мани́тиму (first-person future imperfective singular)
ма́ниш (imperfective present second-person singular)
бу́деш мани́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш мани́ть (future imperfective second-person singular)
мани́тимеш (future imperfective second-person singular)
ма́нить (imperfective present singular third-person)
бу́де мани́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де мани́ть (future imperfective singular third-person)
мани́тиме (future imperfective singular third-person)
ма́ним (first-person imperfective plural present)
ма́нимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо мани́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо мани́ть (first-person future imperfective plural)
мани́тимемо (first-person future imperfective plural)
мани́тимем (first-person future imperfective plural)
ма́ните (imperfective plural present second-person)
бу́дете мани́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете мани́ть (future imperfective plural second-person)
мани́тимете (future imperfective plural second-person)
ма́нять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть мани́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть мани́ть (future imperfective plural third-person)
мани́тимуть (future imperfective plural third-person)
мані́м (first-person imperative plural)
мані́мо (first-person imperative plural)
мани́ (imperative second-person singular)
мані́ть (imperative plural second-person)
мани́в (masculine past singular)
мани́ли (masculine past plural)
мани́ла (feminine past singular)
мани́ли (feminine past plural)
мани́ло (neuter past singular)
мани́ли (neuter past plural)

Inherited from Proto-Slavic *maniti. Cognate to Belarusian мани́ць (manícʹ), Russian мани́ть (manítʹ), Polish manić.

(transitive) to lure, to alure, to entice


хапати

хапа́ти • (xapáty) impf (perfective хопи́ти or хопи́ти or ха́пнути)

хапа́ти (canonical)
xapáty (romanization)
хопи́ти (perfective)
ха́пнути (perfective)
хапа́ти (imperfective infinitive)
хапа́ть (imperfective infinitive)
хапа́ючи (adverbial imperfective present)
хапа́вши (adverbial imperfective past)
хапа́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду хапа́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду хапа́ть (first-person future imperfective singular)
хапа́тиму (first-person future imperfective singular)
хапа́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш хапа́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш хапа́ть (future imperfective second-person singular)
хапа́тимеш (future imperfective second-person singular)
хапа́є (imperfective present singular third-person)
бу́де хапа́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де хапа́ть (future imperfective singular third-person)
хапа́тиме (future imperfective singular third-person)
хапа́єм (first-person imperfective plural present)
хапа́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо хапа́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо хапа́ть (first-person future imperfective plural)
хапа́тимемо (first-person future imperfective plural)
хапа́тимем (first-person future imperfective plural)
хапа́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете хапа́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете хапа́ть (future imperfective plural second-person)
хапа́тимете (future imperfective plural second-person)
хапа́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть хапа́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть хапа́ть (future imperfective plural third-person)
хапа́тимуть (future imperfective plural third-person)
хапа́ймо (first-person imperative plural)
хапа́й (imperative second-person singular)
хапа́йте (imperative plural second-person)
хапа́в (masculine past singular)
хапа́ли (masculine past plural)
хапа́ла (feminine past singular)
хапа́ли (feminine past plural)
хапа́ло (neuter past singular)
хапа́ли (neuter past plural)

Inherited from Old East Slavic хапати (xapati), from Proto-Slavic *xapati. Cognate with Belarusian хапа́ць (xapácʹ), Bulgarian ха́пя (hápja), Czech chápat, Polish chapać.

inh+

(impersonal, rare) to be enough, to suffice


вабити

uk-verb

ва́бити • (vábyty) impf (perfective прива́бити or зва́бити)

ва́бити (canonical)
vábyty (romanization)
прива́бити (perfective)
зва́бити (perfective)
ва́бити (imperfective infinitive)
ва́бить (imperfective infinitive)
ва́блячи (adverbial imperfective present)
ва́бивши (adverbial imperfective past)
ва́блю (first-person imperfective present singular)
бу́ду ва́бити (first-person future imperfective singular)
бу́ду ва́бить (first-person future imperfective singular)
ва́битиму (first-person future imperfective singular)
ва́биш (imperfective present second-person singular)
бу́деш ва́бити (future imperfective second-person singular)
бу́деш ва́бить (future imperfective second-person singular)
ва́битимеш (future imperfective second-person singular)
ва́бить (imperfective present singular third-person)
бу́де ва́бити (future imperfective singular third-person)
бу́де ва́бить (future imperfective singular third-person)
ва́битиме (future imperfective singular third-person)
ва́бим (first-person imperfective plural present)
ва́бимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо ва́бити (first-person future imperfective plural)
бу́демо ва́бить (first-person future imperfective plural)
ва́битимемо (first-person future imperfective plural)
ва́битимем (first-person future imperfective plural)
ва́бите (imperfective plural present second-person)
бу́дете ва́бити (future imperfective plural second-person)
бу́дете ва́бить (future imperfective plural second-person)
ва́битимете (future imperfective plural second-person)
ва́блять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть ва́бити (future imperfective plural third-person)
бу́дуть ва́бить (future imperfective plural third-person)
ва́битимуть (future imperfective plural third-person)
ва́бмо (first-person imperative plural)
ваб (imperative second-person singular)
ва́бте (imperative plural second-person)
ва́бив (masculine past singular)
ва́били (masculine past plural)
ва́била (feminine past singular)
ва́били (feminine past plural)
ва́било (neuter past singular)
ва́били (neuter past plural)

Inherited from Old Ruthenian вабити (vabiti), from Old East Slavic вабити (vabiti), from Proto-Slavic *vabiti. Cognate to Belarusian ва́біць (vábicʹ), Czech vábit, Polish wabić, Bulgarian ва́бя (vábja).


переступити

uk-verb

переступи́ти

переступа́ти

переступи́ти • (perestupýty) pf (imperfective переступа́ти)

переступи́ти (canonical)
perestupýty (romanization)
переступа́ти (imperfective)
переступи́ти (infinitive perfective)
переступи́ть (infinitive perfective)
переступи́вши (adverbial past perfective)
переступлю́ (first-person future perfective singular)
пересту́пиш (future perfective second-person singular)
пересту́пить (future perfective singular third-person)
пересту́пим (first-person future perfective plural)
пересту́пимо (first-person future perfective plural)
пересту́пите (future perfective plural second-person)
пересту́плять (future perfective plural third-person)
переступі́м (first-person imperative plural)
переступі́мо (first-person imperative plural)
переступи́ (imperative second-person singular)
переступі́ть (imperative plural second-person)
переступи́в (masculine past singular)
переступи́ли (masculine past plural)
переступи́ла (feminine past singular)
переступи́ли (feminine past plural)
переступи́ло (neuter past singular)
переступи́ли (neuter past plural)

Uk-переступити.ogg

From пере- (pere-) + ступи́ти (stupýty). Compare Russian переступи́ть (perestupítʹ), Belarusian пераступі́ць (pjerastupícʹ).

cog

переступи́ть

пераступі́ць

переступи́ти порі́г

(transitive or intransitive) to step across, to step over, to cross

(transitive, figuratively) to get over (:difficulties)

переступи́ти з ноги́ на но́гу

(intransitive) to step (from one place to another)

переступи́ти доро́гу кому́сь

переступи́ти шлях кому́сь

(transitive, literally or figuratively) to bestride, to block, to step athwart (step across so as to obstruct)

(transitive, figuratively) to overstep, to transgress, to violate (:law, norm, rule, etc.)

(transitive, figuratively) to cross (:limit, line, threshold, etc.)


переступати

uk-verb

переступа́ти

переступи́ти

переступа́ти • (perestupáty) impf (perfective переступи́ти)

переступа́ти (canonical)
perestupáty (romanization)
переступи́ти (perfective)
переступа́ти (imperfective infinitive)
переступа́ть (imperfective infinitive)
переступа́ючи (adverbial imperfective present)
переступа́вши (adverbial imperfective past)
переступа́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду переступа́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду переступа́ть (first-person future imperfective singular)
переступа́тиму (first-person future imperfective singular)
переступа́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш переступа́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш переступа́ть (future imperfective second-person singular)
переступа́тимеш (future imperfective second-person singular)
переступа́є (imperfective present singular third-person)
бу́де переступа́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де переступа́ть (future imperfective singular third-person)
переступа́тиме (future imperfective singular third-person)
переступа́єм (first-person imperfective plural present)
переступа́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо переступа́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо переступа́ть (first-person future imperfective plural)
переступа́тимемо (first-person future imperfective plural)
переступа́тимем (first-person future imperfective plural)
переступа́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете переступа́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете переступа́ть (future imperfective plural second-person)
переступа́тимете (future imperfective plural second-person)
переступа́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть переступа́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть переступа́ть (future imperfective plural third-person)
переступа́тимуть (future imperfective plural third-person)
переступа́ймо (first-person imperative plural)
переступа́й (imperative second-person singular)
переступа́йте (imperative plural second-person)
переступа́в (masculine past singular)
переступа́ли (masculine past plural)
переступа́ла (feminine past singular)
переступа́ли (feminine past plural)
переступа́ло (neuter past singular)
переступа́ли (neuter past plural)

From пере- (pere-) + ступа́ти (stupáty). Compare Russian переступа́ть (perestupátʹ), Belarusian пераступа́ць (pjerastupácʹ).

cog

переступа́ть

пераступа́ць

переступа́ти порі́г

переступа́ти з ноги́ на но́гу

переступа́ти доро́гу кому́сь

переступа́ти шлях кому́сь


знайомив

head

знайо́мив • (znajómyv)

знайо́мив (canonical)
znajómyv (romanization)

знайо́мити знайомити#Ukrainian

masculine singular past indicative of знайо́мити impf (znajómyty)


знайомило

знайо́мило • (znajómylo)

знайо́мило (canonical)
znajómylo (romanization)

знайо́мити знайомити#Ukrainian

neuter singular past indicative of знайо́мити impf (znajómyty)


знайомили

знайо́мили • (znajómyly)

знайо́мили (canonical)
znajómyly (romanization)

знайо́мити знайомити#Ukrainian

plural past indicative of знайо́мити impf (znajómyty)


позбавитися

uk-verb

позба́витися

позбавля́тися

позба́витися • (pozbávytysja) pf (imperfective позбавля́тися)

позба́витися (canonical)
pozbávytysja (romanization)
позбавля́тися (imperfective)
позба́витися (infinitive perfective)
позба́витись (infinitive perfective)
позба́виться (infinitive perfective)
позба́вившись (adverbial past perfective)
позба́влюся (first-person future perfective singular)
позба́влюсь (first-person future perfective singular)
позба́вишся (future perfective second-person singular)
позба́виться (future perfective singular third-person)
позба́вимся (first-person future perfective plural)
позба́вимося (first-person future perfective plural)
позба́вимось (first-person future perfective plural)
позба́витеся (future perfective plural second-person)
позба́витесь (future perfective plural second-person)
позба́вляться (future perfective plural third-person)
позба́вмося (first-person imperative plural)
позба́вмось (first-person imperative plural)
позба́вся (imperative second-person singular)
позба́всь (imperative second-person singular)
позба́втеся (imperative plural second-person)
позба́втесь (imperative plural second-person)
позба́вився (masculine past singular)
позба́вивсь (masculine past singular)
позба́вилися (masculine past plural)
позба́вились (masculine past plural)
позба́вилася (feminine past singular)
позба́вилась (feminine past singular)
позба́вилися (feminine past plural)
позба́вились (feminine past plural)
позба́вилося (neuter past singular)
позба́вилось (neuter past singular)
позба́вилися (neuter past plural)
позба́вились (neuter past plural)

uk-conj

позба́витися<4a.pf>

Uk-позбавитися.ogg

From позба́вити (pozbávyty) + -ся (-sja). Compare Belarusian пазба́віцца (pazbávicca), Polish pozbawić się.

(with genitive case) to get rid of, to rid oneself of, to be rid of

(with genitive case, rare) to lose (be left without)

позба́вити позбавити#Ukrainian


знайомила

head

знайо́мила • (znajómyla)

знайо́мила (canonical)
znajómyla (romanization)

знайо́мити знайомити#Ukrainian

feminine singular past indicative of знайо́мити impf (znajómyty)


називаються

назива́ються

назива́ються • (nazyvájutʹsja)

назива́ються (canonical)
nazyvájutʹsja (romanization)

назива́тися називатися#Ukrainian

third-person plural present indicative of назива́тися impf (nazyvátysja)


називається

назива́ється

назива́ється • (nazyvájetʹsja)

назива́ється (canonical)
nazyvájetʹsja (romanization)

назива́тися називатися#Ukrainian

third-person singular present indicative of назива́тися impf (nazyvátysja)


перевиховали

переви́ховали

переви́ховали • (perevýxovaly)

переви́ховали (canonical)
perevýxovaly (romanization)

переви́ховати перевиховати#Ukrainian

plural past indicative of переви́ховати pf (perevýxovaty)


перевищувало

переви́щувало

переви́щувало • (perevýščuvalo)

переви́щувало (canonical)
perevýščuvalo (romanization)

[pereˈʋɪʃt͡ʃʊʋɐɫɔ]

переви́щувати перевищувати#Ukrainian

neuter singular past indicative of переви́щувати impf (perevýščuvaty)


перевищила

переви́щила • (perevýščyla)

переви́щила (canonical)
perevýščyla (romanization)

[pereˈʋɪʃt͡ʃeɫɐ]

переви́щити перевищити#Ukrainian

feminine singular past indicative of переви́щити pf (perevýščyty)


перевищив

переви́щив • (perevýščyv)

переви́щив (canonical)
perevýščyv (romanization)

переви́щити перевищити#Ukrainian

masculine singular past indicative of переви́щити pf (perevýščyty)


перевищило

переви́щило • (perevýščylo)

переви́щило (canonical)
perevýščylo (romanization)

[pereˈʋɪʃt͡ʃeɫɔ]

переви́щити перевищити#Ukrainian

neuter singular past indicative of переви́щити pf (perevýščyty)


перевищили

переви́щили • (perevýščyly)

переви́щили (canonical)
perevýščyly (romanization)

переви́щити перевищити#Ukrainian

plural past indicative of переви́щити pf (perevýščyty)


перевищував

переви́щував

переви́щував • (perevýščuvav)

переви́щував (canonical)
perevýščuvav (romanization)

[pereˈʋɪʃt͡ʃʊʋɐu̯]

переви́щувати перевищувати#Ukrainian

masculine singular past indicative of переви́щувати impf (perevýščuvaty)


закріпити

uk-verb

закрі́плювати

закріпи́ти • (zakripýty) pf (imperfective закрі́плювати or закріпля́ти)

закріпи́ти (canonical)
zakripýty (romanization)
закрі́плювати (imperfective)
закріпля́ти (imperfective)
закріпи́ти (infinitive perfective)
закріпи́ть (infinitive perfective)
закрі́плений (passive past perfective)
impersonal: закрі́плено (passive past perfective)
закріпи́вши (adverbial past perfective)
закріплю́ (first-person future perfective singular)
закрі́пиш (future perfective second-person singular)
закрі́пить (future perfective singular third-person)
закрі́пим (first-person future perfective plural)
закрі́пимо (first-person future perfective plural)
закрі́пите (future perfective plural second-person)
закрі́плять (future perfective plural third-person)
закріпі́м (first-person imperative plural)
закріпі́мо (first-person imperative plural)
закріпи́ (imperative second-person singular)
закріпі́ть (imperative plural second-person)
закріпи́в (masculine past singular)
закріпи́ли (masculine past plural)
закріпи́ла (feminine past singular)
закріпи́ли (feminine past plural)
закріпи́ло (neuter past singular)
закріпи́ли (neuter past plural)

Uk-закріпити.ogg

From за- (za-) + кріпи́ти (kripýty). Compare Russian закрепи́ть (zakrepítʹ).

to fasten, to fix, to secure (make fast; fasten securely; firmly affix)

(photography) to fix (render (a photographic impression) permanent by treating with such applications as will make it insensitive to the action of light)

to consolidate, to confirm (make stronger or more solid)

to assign, to attach (ownership of something to: + за + instrumental)


перевищувала

head

переви́щувала

переви́щувала • (perevýščuvala)

переви́щувала (canonical)
perevýščuvala (romanization)

[pereˈʋɪʃt͡ʃʊʋɐɫɐ]

переви́щувати перевищувати#Ukrainian

feminine singular past indicative of переви́щувати impf (perevýščuvaty)


перевищували

переви́щували

переви́щували • (perevýščuvaly)

переви́щували (canonical)
perevýščuvaly (romanization)

[pereˈʋɪʃt͡ʃʊʋɐɫe]

переви́щувати перевищувати#Ukrainian

plural past indicative of переви́щувати impf (perevýščuvaty)


позбавлятися

uk-verb

позбавля́тися

позба́витися

позбавля́тися • (pozbavljátysja) impf (perfective позба́витися)

позбавля́тися (canonical)
pozbavljátysja (romanization)
позба́витися (perfective)
позбавля́тися (imperfective infinitive)
позбавля́тись (imperfective infinitive)
позбавля́ться (imperfective infinitive)
позбавля́ючись (adverbial imperfective present)
позбавля́вшись (adverbial imperfective past)
позбавля́юся (first-person imperfective present singular)
позбавля́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду позбавля́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду позбавля́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду позбавля́ться (first-person future imperfective singular)
позбавля́тимусь (first-person future imperfective singular)
позбавля́тимуся (first-person future imperfective singular)
позбавля́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш позбавля́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш позбавля́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш позбавля́ться (future imperfective second-person singular)
позбавля́тимешся (future imperfective second-person singular)
позбавля́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де позбавля́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де позбавля́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де позбавля́ться (future imperfective singular third-person)
позбавля́тиметься (future imperfective singular third-person)
позбавля́ємся (first-person imperfective plural present)
позбавля́ємося (first-person imperfective plural present)
позбавля́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо позбавля́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо позбавля́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо позбавля́ться (first-person future imperfective plural)
позбавля́тимемось (first-person future imperfective plural)
позбавля́тимемося (first-person future imperfective plural)
позбавля́тимемся (first-person future imperfective plural)
позбавля́єтеся (imperfective plural present second-person)
позбавля́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете позбавля́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете позбавля́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете позбавля́ться (future imperfective plural second-person)
позбавля́тиметесь (future imperfective plural second-person)
позбавля́тиметеся (future imperfective plural second-person)
позбавля́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть позбавля́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть позбавля́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть позбавля́ться (future imperfective plural third-person)
позбавля́тимуться (future imperfective plural third-person)
позбавля́ймося (first-person imperative plural)
позбавля́ймось (first-person imperative plural)
позбавля́йся (imperative second-person singular)
позбавля́йсь (imperative second-person singular)
позбавля́йтеся (imperative plural second-person)
позбавля́йтесь (imperative plural second-person)
позбавля́вся (masculine past singular)
позбавля́всь (masculine past singular)
позбавля́лися (masculine past plural)
позбавля́лись (masculine past plural)
позбавля́лася (feminine past singular)
позбавля́лась (feminine past singular)
позбавля́лися (feminine past plural)
позбавля́лись (feminine past plural)
позбавля́лося (neuter past singular)
позбавля́лось (neuter past singular)
позбавля́лися (neuter past plural)
позбавля́лись (neuter past plural)

uk-conj

позбавля́тися<1a.impf>

Uk-позбавлятися.ogg

From позбавля́ти (pozbavljáty) + -ся (-sja). Compare Belarusian пазбаўля́цца (pazbaŭljácca), Polish pozbawiać się.

cog

пазбаўля́цца

to get rid of, to rid oneself of, to be rid of

позбавля́ти позбавляти#Ukrainian

passive of позбавля́ти impf (pozbavljáty)


подорожчали

head

подоро́жчали

подоро́жчали • (podoróžčaly)

подоро́жчали (canonical)
podoróžčaly (romanization)

[pɔdɔˈrɔʒt͡ʃɐɫe]

подоро́жчати подорожчати#Ukrainian

plural past indicative of подоро́жчати pf (podoróžčaty)


бережіть

бережі́ть • (berežítʹ)

бережі́ть (canonical)
berežítʹ (romanization)

берегти́ берегти#Ukrainian

second-person plural imperative of берегти́ impf (berehtý)


звільнитися

uk-verb

звільни́тися

звільня́тися

звільни́тися • (zvilʹnýtysja) pf (imperfective звільня́тися)

звільни́тися (canonical)
zvilʹnýtysja (romanization)
звільня́тися (imperfective)
звільни́тися (infinitive perfective)
звільни́тись (infinitive perfective)
звільни́ться (infinitive perfective)
звільни́вшись (adverbial past perfective)
звільню́ся (first-person future perfective singular)
звільню́сь (first-person future perfective singular)
зві́льнишся (future perfective second-person singular)
зві́льниться (future perfective singular third-person)
зві́льнимся (first-person future perfective plural)
зві́льнимося (first-person future perfective plural)
зві́льнимось (first-person future perfective plural)
зві́льнитеся (future perfective plural second-person)
зві́льнитесь (future perfective plural second-person)
зві́льняться (future perfective plural third-person)
звільні́мся (first-person imperative plural)
звільні́мося (first-person imperative plural)
звільні́мось (first-person imperative plural)
звільни́ся (imperative second-person singular)
звільни́сь (imperative second-person singular)
звільні́ться (imperative plural second-person)
звільни́вся (masculine past singular)
звільни́всь (masculine past singular)
звільни́лися (masculine past plural)
звільни́лись (masculine past plural)
звільни́лася (feminine past singular)
звільни́лась (feminine past singular)
звільни́лися (feminine past plural)
звільни́лись (feminine past plural)
звільни́лося (neuter past singular)
звільни́лось (neuter past singular)
звільни́лися (neuter past plural)
звільни́лись (neuter past plural)

uk-conj

звільни́тися<4c.pf>

From звільни́ти (zvilʹnýty) + -ся (-sja). Compare Polish zwolnić się.

звільни́ти звільнити#Ukrainian

passive of звільни́ти pf (zvilʹnýty): to be freed, to be released, to be set free (from captivity, occupation, restraint, servitude, etc.)

звільни́ти pf

to free oneself, to break free, to get free (from: + від + genitive)

to free oneself, to get rid of, to rid oneself, to shake off (+ від + genitive)

to become available, to become free, to be freed up, to become vacant


назватися

uk-verb

назва́тися • (nazvátysja) pf (imperfective назива́тися)

назва́тися (canonical)
nazvátysja (romanization)
назива́тися (imperfective)
назва́тися (infinitive perfective)
назва́тись (infinitive perfective)
назва́ться (infinitive perfective)
назва́вшись (adverbial past perfective)
назву́ся (first-person future perfective singular)
назву́сь (first-person future perfective singular)
назову́ся (first-person future perfective singular)
назову́сь (first-person future perfective singular)
назве́шся (future perfective second-person singular)
назове́шся (future perfective second-person singular)
назве́ться (future perfective singular third-person)
назове́ться (future perfective singular third-person)
назве́мся (first-person future perfective plural)
назвемо́ся (first-person future perfective plural)
назвемо́сь (first-person future perfective plural)
назове́мся (first-person future perfective plural)
назовемо́ся (first-person future perfective plural)
назовемо́сь (first-person future perfective plural)
назвете́ся (future perfective plural second-person)
назвете́сь (future perfective plural second-person)
назовете́ся (future perfective plural second-person)
назовете́сь (future perfective plural second-person)
назву́ться (future perfective plural third-person)
назову́ться (future perfective plural third-person)
назві́мся (first-person imperative plural)
назві́мося (first-person imperative plural)
назві́мось (first-person imperative plural)
назові́мся (first-person imperative plural)
назові́мося (first-person imperative plural)
назові́мось (first-person imperative plural)
назви́ся (imperative second-person singular)
назви́сь (imperative second-person singular)
назови́ся (imperative second-person singular)
назови́сь (imperative second-person singular)
назві́ться (imperative plural second-person)
назові́ться (imperative plural second-person)
назва́вся (masculine past singular)
назва́всь (masculine past singular)
назва́лися (masculine past plural)
назва́лись (masculine past plural)
назва́лася (feminine past singular)
назва́лась (feminine past singular)
назва́лися (feminine past plural)
назва́лись (feminine past plural)
назва́лося (neuter past singular)
назва́лось (neuter past singular)
назва́лися (neuter past plural)
назва́лись (neuter past plural)

uk-conj

назва́тися<6°b.pf.pres:назв:назов>

From назва́ти (nazváty) + -ся (-sja). Compare Russian назва́ться (nazvátʹsja), Belarusian назва́цца (nazvácca), Polish nazwać się.

to give one's name, to identify oneself, to name oneself (as: + instrumental case)

(with infinitive, colloquial) to offer (to do something)

назва́ти назвати#Ukrainian


подорожчати

uk-verb

подоро́жчати

подоро́жчати • (podoróžčaty) pf (imperfective доро́жчати)

подоро́жчати (canonical)
podoróžčaty (romanization)
доро́жчати (imperfective)
подоро́жчати (infinitive perfective)
подоро́жчать (infinitive perfective)
подоро́жчавши (adverbial past perfective)
подоро́жчає (future perfective singular third-person)
подоро́жчають (future perfective plural third-person)
подоро́жчав (masculine past singular)
подоро́жчали (masculine past plural)
подоро́жчала (feminine past singular)
подоро́жчали (feminine past plural)
подоро́жчало (neuter past singular)
подоро́жчали (neuter past plural)

[pɔdɔˈrɔʒt͡ʃɐte]

From по- (po-) + доро́жчати (doróžčaty). Compare Russian подорожа́ть (podorožátʹ), Belarusian падаражэ́ць (padaražécʹ), Polish podrożeć.

af

по- (po-) + доро́жчати (doróžčaty)

(intransitive) to become dearer, to get more expensive, to get pricier, to go up in price, to increase in price, to rise in price


дорожчати

uk-verb

подоро́жчати

доро́жчати • (doróžčaty) impf (perfective подоро́жчати)

доро́жчати (canonical)
doróžčaty (romanization)
подоро́жчати (perfective)
доро́жчати (imperfective infinitive)
доро́жчать (imperfective infinitive)
доро́жчаючи (adverbial imperfective present)
доро́жчавши (adverbial imperfective past)
доро́жчає (imperfective present singular third-person)
бу́де доро́жчати (future imperfective singular third-person)
бу́де доро́жчать (future imperfective singular third-person)
доро́жчатиме (future imperfective singular third-person)
доро́жчають (imperfective plural present third-person)
бу́дуть доро́жчати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть доро́жчать (future imperfective plural third-person)
доро́жчатимуть (future imperfective plural third-person)
доро́жчав (masculine past singular)
доро́жчали (masculine past plural)
доро́жчала (feminine past singular)
доро́жчали (feminine past plural)
доро́жчало (neuter past singular)
доро́жчали (neuter past plural)

[dɔˈrɔʒt͡ʃɐte]

From доро́жчий (doróžčyj) + -ати (-aty). Compare Russian дорожа́ть (dorožátʹ), Belarusian даражэ́ць (daražécʹ), Polish drożeć.

af

доро́жчий (doróžčyj) + -ати (-aty)


звільнятися

uk-verb

звільня́тися

звільни́тися

звільня́тися • (zvilʹnjátysja) impf (perfective звільни́тися)

звільня́тися (canonical)
zvilʹnjátysja (romanization)
звільни́тися (perfective)
звільня́тися (imperfective infinitive)
звільня́тись (imperfective infinitive)
звільня́ться (imperfective infinitive)
звільня́ючись (adverbial imperfective present)
звільня́вшись (adverbial imperfective past)
звільня́юся (first-person imperfective present singular)
звільня́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду звільня́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду звільня́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду звільня́ться (first-person future imperfective singular)
звільня́тимусь (first-person future imperfective singular)
звільня́тимуся (first-person future imperfective singular)
звільня́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш звільня́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш звільня́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш звільня́ться (future imperfective second-person singular)
звільня́тимешся (future imperfective second-person singular)
звільня́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де звільня́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де звільня́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де звільня́ться (future imperfective singular third-person)
звільня́тиметься (future imperfective singular third-person)
звільня́ємся (first-person imperfective plural present)
звільня́ємося (first-person imperfective plural present)
звільня́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо звільня́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо звільня́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо звільня́ться (first-person future imperfective plural)
звільня́тимемось (first-person future imperfective plural)
звільня́тимемося (first-person future imperfective plural)
звільня́тимемся (first-person future imperfective plural)
звільня́єтеся (imperfective plural present second-person)
звільня́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете звільня́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете звільня́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете звільня́ться (future imperfective plural second-person)
звільня́тиметесь (future imperfective plural second-person)
звільня́тиметеся (future imperfective plural second-person)
звільня́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть звільня́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть звільня́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть звільня́ться (future imperfective plural third-person)
звільня́тимуться (future imperfective plural third-person)
звільня́ймося (first-person imperative plural)
звільня́ймось (first-person imperative plural)
звільня́йся (imperative second-person singular)
звільня́йсь (imperative second-person singular)
звільня́йтеся (imperative plural second-person)
звільня́йтесь (imperative plural second-person)
звільня́вся (masculine past singular)
звільня́всь (masculine past singular)
звільня́лися (masculine past plural)
звільня́лись (masculine past plural)
звільня́лася (feminine past singular)
звільня́лась (feminine past singular)
звільня́лися (feminine past plural)
звільня́лись (feminine past plural)
звільня́лося (neuter past singular)
звільня́лось (neuter past singular)
звільня́лися (neuter past plural)
звільня́лись (neuter past plural)

uk-conj

звільня́тися<1a.impf>

Uk-звільнятися.ogg

From звільня́ти (zvilʹnjáty) + -ся (-sja). Compare Polish zwalniać się.

звільня́ти звільняти#Ukrainian

passive of звільня́ти impf (zvilʹnjáty): to be freed, to be released, to be set free (from captivity, occupation, restraint, servitude, etc.)


подорослішати

uk-verb

подоро́слішати

доро́слішати

подоро́слішати • (podoróslišaty) pf (imperfective доро́слішати)

подоро́слішати (canonical)
podoróslišaty (romanization)
доро́слішати (imperfective)
подоро́слішати (infinitive perfective)
подоро́слішать (infinitive perfective)
подоро́слішавши (adverbial past perfective)
подоро́слішаю (first-person future perfective singular)
подоро́слішаєш (future perfective second-person singular)
подоро́слішає (future perfective singular third-person)
подоро́слішаєм (first-person future perfective plural)
подоро́слішаємо (first-person future perfective plural)
подоро́слішаєте (future perfective plural second-person)
подоро́слішають (future perfective plural third-person)
подоро́слішаймо (first-person imperative plural)
подоро́слішай (imperative second-person singular)
подоро́слішайте (imperative plural second-person)
подоро́слішав (masculine past singular)
подоро́слішали (masculine past plural)
подоро́слішала (feminine past singular)
подоро́слішали (feminine past plural)
подоро́слішало (neuter past singular)
подоро́слішали (neuter past plural)

uk-conj

подоро́слішати<1a.pf.intr>

From по- (po-) + доро́слішати (doróslišaty).

af

доро́слішати

(intransitive) to grow up, to become more adult, to become more grown up, to mature, to cop on


підозрювати

uk-verb

підо́зрювати

підо́зрювати (canonical)
pidózrjuvaty (romanization)
підо́зрювати (imperfective infinitive)
підо́зрювать (imperfective infinitive)
підо́зрюваний (imperfective passive past)
impersonal: підо́зрювано (imperfective passive past)
підо́зрюючи (adverbial imperfective present)
підо́зрювавши (adverbial imperfective past)
підо́зрюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду підо́зрювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду підо́зрювать (first-person future imperfective singular)
підо́зрюватиму (first-person future imperfective singular)
підо́зрюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш підо́зрювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш підо́зрювать (future imperfective second-person singular)
підо́зрюватимеш (future imperfective second-person singular)
підо́зрює (imperfective present singular third-person)
бу́де підо́зрювати (future imperfective singular third-person)
бу́де підо́зрювать (future imperfective singular third-person)
підо́зрюватиме (future imperfective singular third-person)
підо́зрюєм (first-person imperfective plural present)
підо́зрюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо підо́зрювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо підо́зрювать (first-person future imperfective plural)
підо́зрюватимемо (first-person future imperfective plural)
підо́зрюватимем (first-person future imperfective plural)
підо́зрюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете підо́зрювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете підо́зрювать (future imperfective plural second-person)
підо́зрюватимете (future imperfective plural second-person)
підо́зрюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть підо́зрювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть підо́зрювать (future imperfective plural third-person)
підо́зрюватимуть (future imperfective plural third-person)
підо́зрюймо (first-person imperative plural)
підо́зрюй (imperative second-person singular)
підо́зрюйте (imperative plural second-person)
підо́зрював (masculine past singular)
підо́зрювали (masculine past plural)
підо́зрювала (feminine past singular)
підо́зрювали (feminine past plural)
підо́зрювало (neuter past singular)
підо́зрювали (neuter past plural)

From підо́зра (pidózra) + -ювати (-juvaty).

підо́зрювати кого́сь у чо́мусь

(transitive) to suspect (:somebody or something)


підозрівати

підозріва́ти

підозріва́ти (canonical)
pidozriváty (romanization)
підозріва́ти (imperfective infinitive)
підозріва́ть (imperfective infinitive)
підозріва́ючи (adverbial imperfective present)
підозріва́вши (adverbial imperfective past)
підозріва́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду підозріва́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду підозріва́ть (first-person future imperfective singular)
підозріва́тиму (first-person future imperfective singular)
підозріва́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш підозріва́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш підозріва́ть (future imperfective second-person singular)
підозріва́тимеш (future imperfective second-person singular)
підозріва́є (imperfective present singular third-person)
бу́де підозріва́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де підозріва́ть (future imperfective singular third-person)
підозріва́тиме (future imperfective singular third-person)
підозріва́єм (first-person imperfective plural present)
підозріва́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо підозріва́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо підозріва́ть (first-person future imperfective plural)
підозріва́тимемо (first-person future imperfective plural)
підозріва́тимем (first-person future imperfective plural)
підозріва́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете підозріва́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете підозріва́ть (future imperfective plural second-person)
підозріва́тимете (future imperfective plural second-person)
підозріва́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть підозріва́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть підозріва́ть (future imperfective plural third-person)
підозріва́тимуть (future imperfective plural third-person)
підозріва́ймо (first-person imperative plural)
підозріва́й (imperative second-person singular)
підозріва́йте (imperative plural second-person)
підозріва́в (masculine past singular)
підозріва́ли (masculine past plural)
підозріва́ла (feminine past singular)
підозріва́ли (feminine past plural)
підозріва́ло (neuter past singular)
підозріва́ли (neuter past plural)

From під- (pid-) + о- (o-) + зрі́ти (zríty, “to see, to look”) + -ва́ти (-váty). Compare Russian подозрева́ть (podozrevátʹ), Belarusian падазрава́ць (padazravácʹ).

cog

подозрева́ть

падазрава́ць

підо́зрювати підозрювати#Ukrainian

Synonym of підо́зрювати impf (pidózrjuvaty, “to suspect”)


закріплювати

uk-verb

закрі́плювати

закрі́плювати • (zakrípljuvaty) impf (perfective закріпи́ти)

закрі́плювати (canonical)
zakrípljuvaty (romanization)
закріпи́ти (perfective)
закрі́плювати (imperfective infinitive)
закрі́плювать (imperfective infinitive)
закрі́плюваний (imperfective passive past)
impersonal: закрі́плювано (imperfective passive past)
закрі́плюючи (adverbial imperfective present)
закрі́плювавши (adverbial imperfective past)
закрі́плюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду закрі́плювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду закрі́плювать (first-person future imperfective singular)
закрі́плюватиму (first-person future imperfective singular)
закрі́плюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш закрі́плювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш закрі́плювать (future imperfective second-person singular)
закрі́плюватимеш (future imperfective second-person singular)
закрі́плює (imperfective present singular third-person)
бу́де закрі́плювати (future imperfective singular third-person)
бу́де закрі́плювать (future imperfective singular third-person)
закрі́плюватиме (future imperfective singular third-person)
закрі́плюєм (first-person imperfective plural present)
закрі́плюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо закрі́плювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо закрі́плювать (first-person future imperfective plural)
закрі́плюватимемо (first-person future imperfective plural)
закрі́плюватимем (first-person future imperfective plural)
закрі́плюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете закрі́плювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете закрі́плювать (future imperfective plural second-person)
закрі́плюватимете (future imperfective plural second-person)
закрі́плюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть закрі́плювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть закрі́плювать (future imperfective plural third-person)
закрі́плюватимуть (future imperfective plural third-person)
закрі́плюймо (first-person imperative plural)
закрі́плюй (imperative second-person singular)
закрі́плюйте (imperative plural second-person)
закрі́плював (masculine past singular)
закрі́плювали (masculine past plural)
закрі́плювала (feminine past singular)
закрі́плювали (feminine past plural)
закрі́плювало (neuter past singular)
закрі́плювали (neuter past plural)

From the закрі́пл- (zakrípl-) stem of закріпи́ти (zakripýty) + -ювати (-juvaty). Compare Russian закрепля́ть (zakrepljátʹ).

af

to fasten, to fix, to secure (make fast; fasten securely; firmly affix)

to fix (render (a photographic impression) permanent by treating with such applications as will make it insensitive to the action of light)

to consolidate, to confirm (make stronger or more solid)

to assign, to attach (ownership of something to: + за + instrumental)


подорослішали

head

подоро́слі́шали

подоро́слі́шали • (podoróslíšaly)

подоро́слі́шали (canonical)
podoróslíšaly (romanization)

[pɔdɔˈrɔsʲlʲiʃɐɫe]

подоро́слі́шати подорослішати#Ukrainian

plural past indicative of подоро́слі́шати pf (podoróslíšaty)


гнобити

uk-verb

гноби́ти • (hnobýty) impf (perfective пригноби́ти)

гноби́ти (canonical)
hnobýty (romanization)
пригноби́ти (perfective)
гноби́ти (imperfective infinitive)
гноби́ть (imperfective infinitive)
гно́блений (imperfective passive past)
impersonal: гно́блено (imperfective passive past)
гно́блячи (adverbial imperfective present)
гноби́вши (adverbial imperfective past)
гноблю́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду гноби́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду гноби́ть (first-person future imperfective singular)
гноби́тиму (first-person future imperfective singular)
гно́биш (imperfective present second-person singular)
бу́деш гноби́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш гноби́ть (future imperfective second-person singular)
гноби́тимеш (future imperfective second-person singular)
гно́бить (imperfective present singular third-person)
бу́де гноби́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де гноби́ть (future imperfective singular third-person)
гноби́тиме (future imperfective singular third-person)
гно́бим (first-person imperfective plural present)
гно́бимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо гноби́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо гноби́ть (first-person future imperfective plural)
гноби́тимемо (first-person future imperfective plural)
гноби́тимем (first-person future imperfective plural)
гно́бите (imperfective plural present second-person)
бу́дете гноби́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете гноби́ть (future imperfective plural second-person)
гноби́тимете (future imperfective plural second-person)
гно́блять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть гноби́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть гноби́ть (future imperfective plural third-person)
гноби́тимуть (future imperfective plural third-person)
гнобі́м (first-person imperative plural)
гнобі́мо (first-person imperative plural)
гноби́ (imperative second-person singular)
гнобі́ть (imperative plural second-person)
гноби́в (masculine past singular)
гноби́ли (masculine past plural)
гноби́ла (feminine past singular)
гноби́ли (feminine past plural)
гноби́ло (neuter past singular)
гноби́ли (neuter past plural)

Uk-гнобити.ogg

Inherited from Proto-Slavic *gnobiti. Cognate with Polish gnębić. Probably related to гоно́бити (honóbyty, “to care for, to please”)


хитати

хита́ти • (xytáty) impf (perfective хитну́ти)

хита́ти (canonical)
xytáty (romanization)
хитну́ти (perfective)
хита́ти (imperfective infinitive)
хита́ть (imperfective infinitive)
хи́таний (imperfective passive past)
impersonal: хи́тано (imperfective passive past)
хита́ючи (adverbial imperfective present)
хита́вши (adverbial imperfective past)
хита́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду хита́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду хита́ть (first-person future imperfective singular)
хита́тиму (first-person future imperfective singular)
хита́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш хита́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш хита́ть (future imperfective second-person singular)
хита́тимеш (future imperfective second-person singular)
хита́є (imperfective present singular third-person)
бу́де хита́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де хита́ть (future imperfective singular third-person)
хита́тиме (future imperfective singular third-person)
хита́єм (first-person imperfective plural present)
хита́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо хита́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо хита́ть (first-person future imperfective plural)
хита́тимемо (first-person future imperfective plural)
хита́тимем (first-person future imperfective plural)
хита́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете хита́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете хита́ть (future imperfective plural second-person)
хита́тимете (future imperfective plural second-person)
хита́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть хита́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть хита́ть (future imperfective plural third-person)
хита́тимуть (future imperfective plural third-person)
хита́ймо (first-person imperative plural)
хита́й (imperative second-person singular)
хита́йте (imperative plural second-person)
хита́в (masculine past singular)
хита́ли (masculine past plural)
хита́ла (feminine past singular)
хита́ли (feminine past plural)
хита́ло (neuter past singular)
хита́ли (neuter past plural)

From Proto-Slavic *xytati. Cognate with Belarusian хіста́ць (xistácʹ), Czech chytat, Silesian chytać, Bulgarian хи́там (hítam), Slovene hítatі.

ві́тер хита́є дере́ва

його́ хита́є, бо він п'я́ний

(impersonal) to sway; to stagger, to reel


поспілкуватися

поспілкува́тися

спілкува́тися

поспілкува́тися • (pospilkuvátysja) pf (imperfective спілкува́тися)

поспілкува́тися (canonical)
pospilkuvátysja (romanization)
спілкува́тися (imperfective)
поспілкува́тися (infinitive perfective)
поспілкува́тись (infinitive perfective)
поспілкува́ться (infinitive perfective)
поспілкува́вшись (adverbial past perfective)
поспілку́юся (first-person future perfective singular)
поспілку́юсь (first-person future perfective singular)
поспілку́єшся (future perfective second-person singular)
поспілку́ється (future perfective singular third-person)
поспілку́ємся (first-person future perfective plural)
поспілку́ємося (first-person future perfective plural)
поспілку́ємось (first-person future perfective plural)
поспілку́єтеся (future perfective plural second-person)
поспілку́єтесь (future perfective plural second-person)
поспілку́ються (future perfective plural third-person)
поспілку́ймося (first-person imperative plural)
поспілку́ймось (first-person imperative plural)
поспілку́йся (imperative second-person singular)
поспілку́йсь (imperative second-person singular)
поспілку́йтеся (imperative plural second-person)
поспілку́йтесь (imperative plural second-person)
поспілкува́вся (masculine past singular)
поспілкува́всь (masculine past singular)
поспілкува́лися (masculine past plural)
поспілкува́лись (masculine past plural)
поспілкува́лася (feminine past singular)
поспілкува́лась (feminine past singular)
поспілкува́лися (feminine past plural)
поспілкува́лись (feminine past plural)
поспілкува́лося (neuter past singular)
поспілкува́лось (neuter past singular)
поспілкува́лися (neuter past plural)
поспілкува́лись (neuter past plural)

uk-conj

поспілкува́тися<2a.pf>

From по- (po-) + спілкува́тися (spilkuvátysja).

af

спілкува́тися

ки́мось кимось

to communicate, to converse, to talk (with somebody: з ки́мось)


барити

uk-verb

бари́ти • (barýty) impf (perfective забари́ти)

бари́ти (canonical)
barýty (romanization)
забари́ти (perfective)
бари́ти (imperfective infinitive)
бари́ть (imperfective infinitive)
ба́рячи (adverbial imperfective present)
бари́вши (adverbial imperfective past)
барю́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду бари́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду бари́ть (first-person future imperfective singular)
бари́тиму (first-person future imperfective singular)
ба́риш (imperfective present second-person singular)
бу́деш бари́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш бари́ть (future imperfective second-person singular)
бари́тимеш (future imperfective second-person singular)
ба́рить (imperfective present singular third-person)
бу́де бари́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де бари́ть (future imperfective singular third-person)
бари́тиме (future imperfective singular third-person)
ба́рим (first-person imperfective plural present)
ба́римо (first-person imperfective plural present)
бу́демо бари́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо бари́ть (first-person future imperfective plural)
бари́тимемо (first-person future imperfective plural)
бари́тимем (first-person future imperfective plural)
ба́рите (imperfective plural present second-person)
бу́дете бари́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете бари́ть (future imperfective plural second-person)
бари́тимете (future imperfective plural second-person)
ба́рять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть бари́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть бари́ть (future imperfective plural third-person)
бари́тимуть (future imperfective plural third-person)
барі́м (first-person imperative plural)
барі́мо (first-person imperative plural)
бари́ (imperative second-person singular)
барі́ть (imperative plural second-person)
бари́в (masculine past singular)
бари́ли (masculine past plural)
бари́ла (feminine past singular)
бари́ли (feminine past plural)
бари́ло (neuter past singular)
бари́ли (neuter past plural)

Inherited from Proto-Slavic *bariti (“to talk, to chat”), with the semantic shift: to talk, to chat → to keep/detain someone by chatting with them → to keep, to detain. Related to ба́яти (bájaty), бала́кати (balákaty).

inh+

(transitive) to detain, to keep, to stop (somebody)


називатися

uk-verb

назива́тися • (nazyvátysja) impf (perfective назва́тися)

назива́тися (canonical)
nazyvátysja (romanization)
назва́тися (perfective)
назива́тися (imperfective infinitive)
назива́тись (imperfective infinitive)
назива́ться (imperfective infinitive)
назива́ючись (adverbial imperfective present)
назива́вшись (adverbial imperfective past)
назива́юся (first-person imperfective present singular)
назива́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду назива́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду назива́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду назива́ться (first-person future imperfective singular)
назива́тимусь (first-person future imperfective singular)
назива́тимуся (first-person future imperfective singular)
назива́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш назива́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш назива́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш назива́ться (future imperfective second-person singular)
назива́тимешся (future imperfective second-person singular)
назива́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де назива́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де назива́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де назива́ться (future imperfective singular third-person)
назива́тиметься (future imperfective singular third-person)
назива́ємся (first-person imperfective plural present)
назива́ємося (first-person imperfective plural present)
назива́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо назива́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо назива́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо назива́ться (first-person future imperfective plural)
назива́тимемось (first-person future imperfective plural)
назива́тимемося (first-person future imperfective plural)
назива́тимемся (first-person future imperfective plural)
назива́єтеся (imperfective plural present second-person)
назива́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете назива́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете назива́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете назива́ться (future imperfective plural second-person)
назива́тиметесь (future imperfective plural second-person)
назива́тиметеся (future imperfective plural second-person)
назива́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть назива́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть назива́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть назива́ться (future imperfective plural third-person)
назива́тимуться (future imperfective plural third-person)
назива́ймося (first-person imperative plural)
назива́ймось (first-person imperative plural)
назива́йся (imperative second-person singular)
назива́йсь (imperative second-person singular)
назива́йтеся (imperative plural second-person)
назива́йтесь (imperative plural second-person)
назива́вся (masculine past singular)
назива́всь (masculine past singular)
назива́лися (masculine past plural)
назива́лись (masculine past plural)
назива́лася (feminine past singular)
назива́лась (feminine past singular)
назива́лися (feminine past plural)
назива́лись (feminine past plural)
назива́лося (neuter past singular)
назива́лось (neuter past singular)
назива́лися (neuter past plural)
назива́лись (neuter past plural)

uk-conj

назива́тися<1a.impf>

Uk-називатися.ogg

From назива́ти (nazyváty) + -ся (-sja). Compare Russian называ́ться (nazyvátʹsja), Belarusian называ́цца (nazyvácca), Polish nazywać się.

Як назива́ється це мі́сто?

What is this town called? What is the name of this town?

to be called, to be named (to have as one's name)

назива́ти називати#Ukrainian


хилити

хили́ти (canonical)
xylýty (romanization)
хили́ти (imperfective infinitive)
хили́ть (imperfective infinitive)
хи́лений (imperfective passive past)
impersonal: хи́лено (imperfective passive past)
хи́лячи (adverbial imperfective present)
хили́вши (adverbial imperfective past)
хилю́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду хили́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду хили́ть (first-person future imperfective singular)
хили́тиму (first-person future imperfective singular)
хи́лиш (imperfective present second-person singular)
бу́деш хили́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш хили́ть (future imperfective second-person singular)
хили́тимеш (future imperfective second-person singular)
хи́лить (imperfective present singular third-person)
бу́де хили́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де хили́ть (future imperfective singular third-person)
хили́тиме (future imperfective singular third-person)
хи́лим (first-person imperfective plural present)
хи́лимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо хили́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо хили́ть (first-person future imperfective plural)
хили́тимемо (first-person future imperfective plural)
хили́тимем (first-person future imperfective plural)
хи́лите (imperfective plural present second-person)
бу́дете хили́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете хили́ть (future imperfective plural second-person)
хили́тимете (future imperfective plural second-person)
хи́лять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть хили́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть хили́ть (future imperfective plural third-person)
хили́тимуть (future imperfective plural third-person)
хилі́м (first-person imperative plural)
хилі́мо (first-person imperative plural)
хили́ (imperative second-person singular)
хилі́ть (imperative plural second-person)
хили́в (masculine past singular)
хили́ли (masculine past plural)
хили́ла (feminine past singular)
хили́ли (feminine past plural)
хили́ло (neuter past singular)
хили́ли (neuter past plural)

Inherited from Proto-Slavic *xyliti. Cognate with Belarusian хілі́ць (xilícʹ), Czech chýlit, Polish chylić, Bulgarian хи́лав (hílav), Serbo-Croatian хи́лав, Russian хи́лый (xílyj).


стромити

uk-verb

строми́ти • (stromýty) pf (imperfective стромля́ти)

строми́ти (canonical)
stromýty (romanization)
стромля́ти (imperfective)
строми́ти (imperfective infinitive)
строми́ть (imperfective infinitive)
стро́млячи (adverbial imperfective present)
строми́вши (adverbial imperfective past)
стромлю́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду строми́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду строми́ть (first-person future imperfective singular)
строми́тиму (first-person future imperfective singular)
стро́миш (imperfective present second-person singular)
бу́деш строми́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш строми́ть (future imperfective second-person singular)
строми́тимеш (future imperfective second-person singular)
стро́мить (imperfective present singular third-person)
бу́де строми́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де строми́ть (future imperfective singular third-person)
строми́тиме (future imperfective singular third-person)
стро́мим (first-person imperfective plural present)
стро́мимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо строми́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо строми́ть (first-person future imperfective plural)
строми́тимемо (first-person future imperfective plural)
строми́тимем (first-person future imperfective plural)
стро́мите (imperfective plural present second-person)
бу́дете строми́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете строми́ть (future imperfective plural second-person)
строми́тимете (future imperfective plural second-person)
стро́млять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть строми́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть строми́ть (future imperfective plural third-person)
строми́тимуть (future imperfective plural third-person)
стромі́м (first-person imperative plural)
стромі́мо (first-person imperative plural)
строми́ (imperative second-person singular)
стромі́ть (imperative plural second-person)
строми́в (masculine past singular)
строми́ли (masculine past plural)
строми́ла (feminine past singular)
строми́ли (feminine past plural)
строми́ло (neuter past singular)
строми́ли (neuter past plural)

Inherited from Old Ruthenian строми́ти (stromíti, “to direct (gaze)”), from Proto-Slavic *stromiti, with the semantic shift: to direct → to drive, to propel → to stab, to stick, to impale. Most likely related or parallel to стремі́ти (stremíty). Cognate with Old Church Slavonic стрьмлениѥ (strĭmlenije, “impulse, aspiration”), Old Church Slavonic стрьмь (strĭmĭ, “totally, absolutely”), Russian устремить (ustremitʹ, “to direct (gaze)”).


воліти

uk-verb

волі́ти • (volíty) impf (perfective зволі́ти)

волі́ти (canonical)
volíty (romanization)
зволі́ти (perfective)
волі́ти (imperfective infinitive)
волі́ть (imperfective infinitive)
волі́ючи (adverbial imperfective present)
волі́вши (adverbial imperfective past)
волі́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду волі́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду волі́ть (first-person future imperfective singular)
волі́тиму (first-person future imperfective singular)
волі́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш волі́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш волі́ть (future imperfective second-person singular)
волі́тимеш (future imperfective second-person singular)
волі́є (imperfective present singular third-person)
бу́де волі́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де волі́ть (future imperfective singular third-person)
волі́тиме (future imperfective singular third-person)
волі́єм (first-person imperfective plural present)
волі́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо волі́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо волі́ть (first-person future imperfective plural)
волі́тимемо (first-person future imperfective plural)
волі́тимем (first-person future imperfective plural)
волі́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете волі́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете волі́ть (future imperfective plural second-person)
волі́тимете (future imperfective plural second-person)
волі́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть волі́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть волі́ть (future imperfective plural third-person)
волі́тимуть (future imperfective plural third-person)
волі́ймо (first-person imperative plural)
волі́й (imperative second-person singular)
волі́йте (imperative plural second-person)
волі́в (masculine past singular)
волі́ли (masculine past plural)
волі́ла (feminine past singular)
волі́ли (feminine past plural)
волі́ло (neuter past singular)
волі́ли (neuter past plural)

Inherited from Old Ruthenian волѣти (volěti), from Old East Slavic волѣти (volěti), from Proto-Slavic *volěti. Equivalent to воля (volja) + -іти (-ity). Cognate with Old Church Slavonic волѣти (volěti), Serbo-Croatian во̀лети, Polish woleć.