залучити

uk-verb

залучи́ти • (zalučýty) pf (imperfective залуча́ти)

залучи́ти (canonical)
zalučýty (romanization)
залуча́ти (imperfective)
залучи́ти (infinitive perfective)
залучи́ть (infinitive perfective)
залу́чений (passive past perfective)
impersonal: залу́чено (passive past perfective)
залучи́вши (adverbial past perfective)
залучу́ (first-person future perfective singular)
залу́чиш (future perfective second-person singular)
залу́чить (future perfective singular third-person)
залу́чим (first-person future perfective plural)
залу́чимо (first-person future perfective plural)
залу́чите (future perfective plural second-person)
залу́чать (future perfective plural third-person)
залучі́м (first-person imperative plural)
залучі́мо (first-person imperative plural)
залучи́ (imperative second-person singular)
залучі́ть (imperative plural second-person)
залучи́в (masculine past singular)
залучи́ли (masculine past plural)
залучи́ла (feminine past singular)
залучи́ли (feminine past plural)
залучи́ло (neuter past singular)
залучи́ли (neuter past plural)

[zɐɫʊˈt͡ʃɪte]

Uk-залучити.ogg

From за- (za-) + лучи́ти (lučýty). Compare Russian залучи́ть (zalučítʹ, “to entice, to lure”), Belarusian залучы́ць (zalučýcʹ), Polish załączyć (“to attach”).


розчулювати

uk-verb

розчу́лювати

розчу́лювати • (rozčúljuvaty) impf (perfective розчу́лити)

розчу́лювати (canonical)
rozčúljuvaty (romanization)
розчу́лити (perfective)
розчу́лювати (imperfective infinitive)
розчу́лювать (imperfective infinitive)
розчу́люваний (imperfective passive past)
impersonal: розчу́лювано (imperfective passive past)
розчу́люючи (adverbial imperfective present)
розчу́лювавши (adverbial imperfective past)
розчу́люю (first-person imperfective present singular)
бу́ду розчу́лювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду розчу́лювать (first-person future imperfective singular)
розчу́люватиму (first-person future imperfective singular)
розчу́люєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш розчу́лювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш розчу́лювать (future imperfective second-person singular)
розчу́люватимеш (future imperfective second-person singular)
розчу́лює (imperfective present singular third-person)
бу́де розчу́лювати (future imperfective singular third-person)
бу́де розчу́лювать (future imperfective singular third-person)
розчу́люватиме (future imperfective singular third-person)
розчу́люєм (first-person imperfective plural present)
розчу́люємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо розчу́лювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо розчу́лювать (first-person future imperfective plural)
розчу́люватимемо (first-person future imperfective plural)
розчу́люватимем (first-person future imperfective plural)
розчу́люєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете розчу́лювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете розчу́лювать (future imperfective plural second-person)
розчу́люватимете (future imperfective plural second-person)
розчу́люють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розчу́лювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розчу́лювать (future imperfective plural third-person)
розчу́люватимуть (future imperfective plural third-person)
розчу́люймо (first-person imperative plural)
розчу́люй (imperative second-person singular)
розчу́люйте (imperative plural second-person)
розчу́лював (masculine past singular)
розчу́лювали (masculine past plural)
розчу́лювала (feminine past singular)
розчу́лювали (feminine past plural)
розчу́лювало (neuter past singular)
розчу́лювали (neuter past plural)

From розчу́лити (rozčúlyty) + -ювати (-juvaty). Compare Belarusian расчу́льваць (rasčúlʹvacʹ), Polish rozczulać.

cog

расчу́льваць

to move, to touch, to affect (arouse emotion in, especially tenderness or compassion)


зворушити

uk-verb

звору́шувати

звору́шити or зворуши́ти • (zvorúšyty or zvorušýty) pf (imperfective звору́шувати)

звору́шити (canonical)
зворуши́ти (canonical)
zvorúšyty (romanization)
zvorušýty (romanization)
звору́шувати (imperfective)
звору́шити (infinitive perfective)
звору́шить (infinitive perfective)
зворуши́ти (infinitive perfective)
зворуши́ть (infinitive perfective)
звору́шений (passive past perfective)
зворуше́ний (passive past perfective)
zvorúšenyj (passive past perfective)
zvorušényj (passive past perfective)
impersonal: звору́шено (passive past perfective)
зворуше́но (passive past perfective)
zvorúšeno (passive past perfective)
zvorušéno (passive past perfective)
звору́шивши (adverbial past perfective)
зворуши́вши (adverbial past perfective)
звору́шу (first-person future perfective singular)
зворушу́ (first-person future perfective singular)
звору́шиш (future perfective second-person singular)
зворуши́ш (future perfective second-person singular)
звору́шить (future perfective singular third-person)
зворуши́ть (future perfective singular third-person)
звору́шим (first-person future perfective plural)
звору́шимо (first-person future perfective plural)
зворуши́м (first-person future perfective plural)
зворушимо́ (first-person future perfective plural)
звору́шите (future perfective plural second-person)
зворушите́ (future perfective plural second-person)
звору́шать (future perfective plural third-person)
зворуша́ть (future perfective plural third-person)
звору́шмо (first-person imperative plural)
зворуші́м (first-person imperative plural)
зворуші́мо (first-person imperative plural)
звору́ш (imperative second-person singular)
зворуши́ (imperative second-person singular)
звору́ште (imperative plural second-person)
зворуші́ть (imperative plural second-person)
звору́шив (masculine past singular)
зворуши́в (masculine past singular)
звору́шили (masculine past plural)
зворуши́ли (masculine past plural)
звору́шила (feminine past singular)
зворуши́ла (feminine past singular)
звору́шили (feminine past plural)
зворуши́ли (feminine past plural)
звору́шило (neuter past singular)
зворуши́ло (neuter past singular)
звору́шили (neuter past plural)
зворуши́ли (neuter past plural)

uk-conj

((звору́шити<4a.pf.tr.ppp>,зворуши́ти<4b.pf.tr.ppp>))


зворушити

uk-verb

зворуши́ти • (zvorušýty) pf

зворуши́ти (canonical)
zvorušýty (romanization)
зворуши́ти (infinitive perfective)
зворуши́ть (infinitive perfective)
звору́шений (passive past perfective)
impersonal: звору́шено (passive past perfective)
зворуши́вши (adverbial past perfective)
зворушу́ (first-person future perfective singular)
звору́шиш (future perfective second-person singular)
звору́шить (future perfective singular third-person)
звору́шим (first-person future perfective plural)
звору́шимо (first-person future perfective plural)
звору́шите (future perfective plural second-person)
звору́шать (future perfective plural third-person)
зворуші́м (first-person imperative plural)
зворуші́мо (first-person imperative plural)
зворуши́ (imperative second-person singular)
зворуші́ть (imperative plural second-person)
зворуши́в (masculine past singular)
зворуши́ли (masculine past plural)
зворуши́ла (feminine past singular)
зворуши́ли (feminine past plural)
зворуши́ло (neuter past singular)
зворуши́ли (neuter past plural)

зворухну́ти зворухнути#Ukrainian

(rare, transitive) Synonym of зворухну́ти pf (zvoruxnúty).


приєднати

приє́днувати

приєдна́ти • (pryjednáty) pf (imperfective приє́днувати)

приєдна́ти (canonical)
pryjednáty (romanization)
приє́днувати (imperfective)
приєдна́ти (infinitive perfective)
приєдна́ть (infinitive perfective)
приє́днаний (passive past perfective)
impersonal: приє́днано (passive past perfective)
приєдна́вши (adverbial past perfective)
приєдна́ю (first-person future perfective singular)
приєдна́єш (future perfective second-person singular)
приєдна́є (future perfective singular third-person)
приєдна́єм (first-person future perfective plural)
приєдна́ємо (first-person future perfective plural)
приєдна́єте (future perfective plural second-person)
приєдна́ють (future perfective plural third-person)
приєдна́ймо (first-person imperative plural)
приєдна́й (imperative second-person singular)
приєдна́йте (imperative plural second-person)
приєдна́в (masculine past singular)
приєдна́ли (masculine past plural)
приєдна́ла (feminine past singular)
приєдна́ли (feminine past plural)
приєдна́ло (neuter past singular)
приєдна́ли (neuter past plural)

Uk-приєднати.ogg


приєднувати

приє́днувати

приє́днувати • (pryjédnuvaty) impf (perfective приєдна́ти)

приє́днувати (canonical)
pryjédnuvaty (romanization)
приєдна́ти (perfective)
приє́днувати (imperfective infinitive)
приє́днувать (imperfective infinitive)
приє́днуваний (imperfective passive past)
impersonal: приє́днувано (imperfective passive past)
приє́днуючи (adverbial imperfective present)
приє́днувавши (adverbial imperfective past)
приє́дную (first-person imperfective present singular)
бу́ду приє́днувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду приє́днувать (first-person future imperfective singular)
приє́днуватиму (first-person future imperfective singular)
приє́днуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш приє́днувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш приє́днувать (future imperfective second-person singular)
приє́днуватимеш (future imperfective second-person singular)
приє́днує (imperfective present singular third-person)
бу́де приє́днувати (future imperfective singular third-person)
бу́де приє́днувать (future imperfective singular third-person)
приє́днуватиме (future imperfective singular third-person)
приє́днуєм (first-person imperfective plural present)
приє́днуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо приє́днувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо приє́днувать (first-person future imperfective plural)
приє́днуватимемо (first-person future imperfective plural)
приє́днуватимем (first-person future imperfective plural)
приє́днуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете приє́днувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете приє́днувать (future imperfective plural second-person)
приє́днуватимете (future imperfective plural second-person)
приє́днують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть приє́днувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть приє́днувать (future imperfective plural third-person)
приє́днуватимуть (future imperfective plural third-person)
приє́днуймо (first-person imperative plural)
приє́днуй (imperative second-person singular)
приє́днуйте (imperative plural second-person)
приє́днував (masculine past singular)
приє́днували (masculine past plural)
приє́днувала (feminine past singular)
приє́днували (feminine past plural)
приє́днувало (neuter past singular)
приє́днували (neuter past plural)

Uk-приєднувати.ogg

From приєдна́ти (pryjednáty) + -увати (-uvaty). Compare Russian присоединя́ть (prisojedinjátʹ).

cog

присоединя́ть


приєднатися

uk-verb

приєдна́тися

приє́днуватися

приєдна́тися • (pryjednátysja) pf (imperfective приє́днуватися)

приєдна́тися (canonical)
pryjednátysja (romanization)
приє́днуватися (imperfective)
приєдна́тися (infinitive perfective)
приєдна́тись (infinitive perfective)
приєдна́ться (infinitive perfective)
приєдна́вшись (adverbial past perfective)
приєдна́юся (first-person future perfective singular)
приєдна́юсь (first-person future perfective singular)
приєдна́єшся (future perfective second-person singular)
приєдна́ється (future perfective singular third-person)
приєдна́ємся (first-person future perfective plural)
приєдна́ємося (first-person future perfective plural)
приєдна́ємось (first-person future perfective plural)
приєдна́єтеся (future perfective plural second-person)
приєдна́єтесь (future perfective plural second-person)
приєдна́ються (future perfective plural third-person)
приєдна́ймося (first-person imperative plural)
приєдна́ймось (first-person imperative plural)
приєдна́йся (imperative second-person singular)
приєдна́йсь (imperative second-person singular)
приєдна́йтеся (imperative plural second-person)
приєдна́йтесь (imperative plural second-person)
приєдна́вся (masculine past singular)
приєдна́всь (masculine past singular)
приєдна́лися (masculine past plural)
приєдна́лись (masculine past plural)
приєдна́лася (feminine past singular)
приєдна́лась (feminine past singular)
приєдна́лися (feminine past plural)
приєдна́лись (feminine past plural)
приєдна́лося (neuter past singular)
приєдна́лось (neuter past singular)
приєдна́лися (neuter past plural)
приєдна́лись (neuter past plural)

uk-conj

приєдна́тися<1a.pf>

Uk-приєднатися.ogg

From приєдна́ти (pryjednáty) + -ся (-sja).

У 2004 ро́ці до Європе́йського Сою́зу одноча́сно приєдна́лися де́сять краї́н.

In 2004, ten countries acceded to the European Union at the same time.

U 2004 róci do Jevropéjsʹkoho Sojúzu odnočásno pryjednálysja désjatʹ krajín.

to associate oneself (with), to subscribe (to: opinion, trend, initiative etc.)

приєдна́ти приєднати#Ukrainian


зворушувати

uk-verb

звору́шувати

звору́шувати • (zvorúšuvaty) impf (perfective звору́шити or зворуши́ти)

звору́шувати (canonical)
zvorúšuvaty (romanization)
звору́шити (perfective)
зворуши́ти (perfective)
звору́шувати (imperfective infinitive)
звору́шувать (imperfective infinitive)
звору́шуваний (imperfective passive past)
impersonal: звору́шувано (imperfective passive past)
звору́шуючи (adverbial imperfective present)
звору́шувавши (adverbial imperfective past)
звору́шую (first-person imperfective present singular)
бу́ду звору́шувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду звору́шувать (first-person future imperfective singular)
звору́шуватиму (first-person future imperfective singular)
звору́шуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш звору́шувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш звору́шувать (future imperfective second-person singular)
звору́шуватимеш (future imperfective second-person singular)
звору́шує (imperfective present singular third-person)
бу́де звору́шувати (future imperfective singular third-person)
бу́де звору́шувать (future imperfective singular third-person)
звору́шуватиме (future imperfective singular third-person)
звору́шуєм (first-person imperfective plural present)
звору́шуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо звору́шувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо звору́шувать (first-person future imperfective plural)
звору́шуватимемо (first-person future imperfective plural)
звору́шуватимем (first-person future imperfective plural)
звору́шуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете звору́шувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете звору́шувать (future imperfective plural second-person)
звору́шуватимете (future imperfective plural second-person)
звору́шують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть звору́шувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть звору́шувать (future imperfective plural third-person)
звору́шуватимуть (future imperfective plural third-person)
звору́шуймо (first-person imperative plural)
звору́шуй (imperative second-person singular)
звору́шуйте (imperative plural second-person)
звору́шував (masculine past singular)
звору́шували (masculine past plural)
звору́шувала (feminine past singular)
звору́шували (feminine past plural)
звору́шувало (neuter past singular)
звору́шували (neuter past plural)

Uk-зворушувати.ogg

From звору́шити (zvorúšyty) + -увати (-uvaty).


приєднуватися

uk-verb

приє́днуватися

приєдна́тися

приє́днуватися • (pryjédnuvatysja) impf (perfective приєдна́тися)

приє́днуватися (canonical)
pryjédnuvatysja (romanization)
приєдна́тися (perfective)
приє́днуватися (imperfective infinitive)
приє́днуватись (imperfective infinitive)
приє́днуваться (imperfective infinitive)
приє́днуючись (adverbial imperfective present)
приє́днувавшись (adverbial imperfective past)
приє́днуюся (first-person imperfective present singular)
приє́днуюсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду приє́днуватися (first-person future imperfective singular)
бу́ду приє́днуватись (first-person future imperfective singular)
бу́ду приє́днуваться (first-person future imperfective singular)
приє́днуватимусь (first-person future imperfective singular)
приє́днуватимуся (first-person future imperfective singular)
приє́днуєшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш приє́днуватися (future imperfective second-person singular)
бу́деш приє́днуватись (future imperfective second-person singular)
бу́деш приє́днуваться (future imperfective second-person singular)
приє́днуватимешся (future imperfective second-person singular)
приє́днується (imperfective present singular third-person)
бу́де приє́днуватися (future imperfective singular third-person)
бу́де приє́днуватись (future imperfective singular third-person)
бу́де приє́днуваться (future imperfective singular third-person)
приє́днуватиметься (future imperfective singular third-person)
приє́днуємся (first-person imperfective plural present)
приє́днуємося (first-person imperfective plural present)
приє́днуємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо приє́днуватися (first-person future imperfective plural)
бу́демо приє́днуватись (first-person future imperfective plural)
бу́демо приє́днуваться (first-person future imperfective plural)
приє́днуватимемось (first-person future imperfective plural)
приє́днуватимемося (first-person future imperfective plural)
приє́днуватимемся (first-person future imperfective plural)
приє́днуєтеся (imperfective plural present second-person)
приє́днуєтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете приє́днуватися (future imperfective plural second-person)
бу́дете приє́днуватись (future imperfective plural second-person)
бу́дете приє́днуваться (future imperfective plural second-person)
приє́днуватиметесь (future imperfective plural second-person)
приє́днуватиметеся (future imperfective plural second-person)
приє́днуються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть приє́днуватися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть приє́днуватись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть приє́днуваться (future imperfective plural third-person)
приє́днуватимуться (future imperfective plural third-person)
приє́днуймося (first-person imperative plural)
приє́днуймось (first-person imperative plural)
приє́днуйся (imperative second-person singular)
приє́днуйсь (imperative second-person singular)
приє́днуйтеся (imperative plural second-person)
приє́днуйтесь (imperative plural second-person)
приє́днувався (masculine past singular)
приє́днувавсь (masculine past singular)
приє́днувалися (masculine past plural)
приє́днувались (masculine past plural)
приє́днувалася (feminine past singular)
приє́днувалась (feminine past singular)
приє́днувалися (feminine past plural)
приє́днувались (feminine past plural)
приє́днувалося (neuter past singular)
приє́днувалось (neuter past singular)
приє́днувалися (neuter past plural)
приє́днувались (neuter past plural)

uk-conj

приє́днуватися<2a.impf>

Uk-приєднуватися.ogg

From приє́днувати (pryjédnuvaty) + -ся (-sja). Compare Russian присоединя́ться (prisojedinjátʹsja).

af

приє́днувати

cog

присоединя́ться

приє́днувати приєднувати#Ukrainian

passive of приє́днувати impf (pryjédnuvaty)


долучатися

uk-verb

долуча́тися • (dolučátysja) impf (perfective долучи́тися)

долуча́тися (canonical)
dolučátysja (romanization)
долучи́тися (perfective)
долуча́тися (imperfective infinitive)
долуча́тись (imperfective infinitive)
долуча́ться (imperfective infinitive)
долуча́ючись (adverbial imperfective present)
долуча́вшись (adverbial imperfective past)
долуча́юся (first-person imperfective present singular)
долуча́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду долуча́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду долуча́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду долуча́ться (first-person future imperfective singular)
долуча́тимусь (first-person future imperfective singular)
долуча́тимуся (first-person future imperfective singular)
долуча́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш долуча́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш долуча́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш долуча́ться (future imperfective second-person singular)
долуча́тимешся (future imperfective second-person singular)
долуча́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де долуча́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де долуча́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де долуча́ться (future imperfective singular third-person)
долуча́тиметься (future imperfective singular third-person)
долуча́ємся (first-person imperfective plural present)
долуча́ємося (first-person imperfective plural present)
долуча́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо долуча́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо долуча́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо долуча́ться (first-person future imperfective plural)
долуча́тимемось (first-person future imperfective plural)
долуча́тимемося (first-person future imperfective plural)
долуча́тимемся (first-person future imperfective plural)
долуча́єтеся (imperfective plural present second-person)
долуча́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете долуча́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете долуча́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете долуча́ться (future imperfective plural second-person)
долуча́тиметесь (future imperfective plural second-person)
долуча́тиметеся (future imperfective plural second-person)
долуча́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть долуча́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть долуча́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть долуча́ться (future imperfective plural third-person)
долуча́тимуться (future imperfective plural third-person)
долуча́ймося (first-person imperative plural)
долуча́ймось (first-person imperative plural)
долуча́йся (imperative second-person singular)
долуча́йсь (imperative second-person singular)
долуча́йтеся (imperative plural second-person)
долуча́йтесь (imperative plural second-person)
долуча́вся (masculine past singular)
долуча́всь (masculine past singular)
долуча́лися (masculine past plural)
долуча́лись (masculine past plural)
долуча́лася (feminine past singular)
долуча́лась (feminine past singular)
долуча́лися (feminine past plural)
долуча́лись (feminine past plural)
долуча́лося (neuter past singular)
долуча́лось (neuter past singular)
долуча́лися (neuter past plural)
долуча́лись (neuter past plural)

uk-conj

долуча́тися<1a.impf>

[dɔɫʊˈt͡ʃatesʲɐ]

From долуча́ти (dolučáty) + -ся (-sja). Compare Polish dołączać się.

долуча́ти долучати#Ukrainian


долучитися

uk-verb

долучи́тися • (dolučýtysja) pf (imperfective долуча́тися)

долучи́тися (canonical)
dolučýtysja (romanization)
долуча́тися (imperfective)
долучи́тися (infinitive perfective)
долучи́тись (infinitive perfective)
долучи́ться (infinitive perfective)
долучи́вшись (adverbial past perfective)
долучу́ся (first-person future perfective singular)
долучу́сь (first-person future perfective singular)
долу́чишся (future perfective second-person singular)
долу́читься (future perfective singular third-person)
долу́чимся (first-person future perfective plural)
долу́чимося (first-person future perfective plural)
долу́чимось (first-person future perfective plural)
долу́читеся (future perfective plural second-person)
долу́читесь (future perfective plural second-person)
долу́чаться (future perfective plural third-person)
долучі́мся (first-person imperative plural)
долучі́мося (first-person imperative plural)
долучі́мось (first-person imperative plural)
долучи́ся (imperative second-person singular)
долучи́сь (imperative second-person singular)
долучі́ться (imperative plural second-person)
долучи́вся (masculine past singular)
долучи́всь (masculine past singular)
долучи́лися (masculine past plural)
долучи́лись (masculine past plural)
долучи́лася (feminine past singular)
долучи́лась (feminine past singular)
долучи́лися (feminine past plural)
долучи́лись (feminine past plural)
долучи́лося (neuter past singular)
долучи́лось (neuter past singular)
долучи́лися (neuter past plural)
долучи́лись (neuter past plural)

uk-conj

долучи́тися<4c.pf>

[dɔɫʊˈt͡ʃɪtesʲɐ]

From долучи́ти (dolučýty) + -ся (-sja). Compare Polish dołączyć się.

долучи́ти долучити#Ukrainian


позловтішатися

uk-verb

позловтіша́тися

зловтіша́тися

позловтіша́тися • (pozlovtišátysja) pf (imperfective зловтіша́тися)

позловтіша́тися (canonical)
pozlovtišátysja (romanization)
зловтіша́тися (imperfective)
позловтіша́тися (infinitive perfective)
позловтіша́тись (infinitive perfective)
позловтіша́ться (infinitive perfective)
позловтіша́вшись (adverbial past perfective)
позловтіша́юся (first-person future perfective singular)
позловтіша́юсь (first-person future perfective singular)
позловтіша́єшся (future perfective second-person singular)
позловтіша́ється (future perfective singular third-person)
позловтіша́ємся (first-person future perfective plural)
позловтіша́ємося (first-person future perfective plural)
позловтіша́ємось (first-person future perfective plural)
позловтіша́єтеся (future perfective plural second-person)
позловтіша́єтесь (future perfective plural second-person)
позловтіша́ються (future perfective plural third-person)
позловтіша́ймося (first-person imperative plural)
позловтіша́ймось (first-person imperative plural)
позловтіша́йся (imperative second-person singular)
позловтіша́йсь (imperative second-person singular)
позловтіша́йтеся (imperative plural second-person)
позловтіша́йтесь (imperative plural second-person)
позловтіша́вся (masculine past singular)
позловтіша́всь (masculine past singular)
позловтіша́лися (masculine past plural)
позловтіша́лись (masculine past plural)
позловтіша́лася (feminine past singular)
позловтіша́лась (feminine past singular)
позловтіша́лися (feminine past plural)
позловтіша́лись (feminine past plural)
позловтіша́лося (neuter past singular)
позловтіша́лось (neuter past singular)
позловтіша́лися (neuter past plural)
позловтіша́лись (neuter past plural)

uk-conj

позловтіша́тися<1a.pf>

From по- (po-) + зловтіша́тися (zlovtišátysja).

af

зловтіша́тися

to gloat, to indulge in schadenfreude (maliciously enjoy the misfortune of others)


зловтішатися

uk-verb

зловтіша́тися

позловтіша́тися

зловтіша́тися • (zlovtišátysja) impf (perfective позловтіша́тися)

зловтіша́тися (canonical)
zlovtišátysja (romanization)
позловтіша́тися (perfective)
зловтіша́тися (imperfective infinitive)
зловтіша́тись (imperfective infinitive)
зловтіша́ться (imperfective infinitive)
зловтіша́ючись (adverbial imperfective present)
зловтіша́вшись (adverbial imperfective past)
зловтіша́юся (first-person imperfective present singular)
зловтіша́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду зловтіша́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду зловтіша́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду зловтіша́ться (first-person future imperfective singular)
зловтіша́тимусь (first-person future imperfective singular)
зловтіша́тимуся (first-person future imperfective singular)
зловтіша́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш зловтіша́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш зловтіша́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш зловтіша́ться (future imperfective second-person singular)
зловтіша́тимешся (future imperfective second-person singular)
зловтіша́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де зловтіша́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де зловтіша́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де зловтіша́ться (future imperfective singular third-person)
зловтіша́тиметься (future imperfective singular third-person)
зловтіша́ємся (first-person imperfective plural present)
зловтіша́ємося (first-person imperfective plural present)
зловтіша́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо зловтіша́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо зловтіша́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо зловтіша́ться (first-person future imperfective plural)
зловтіша́тимемось (first-person future imperfective plural)
зловтіша́тимемося (first-person future imperfective plural)
зловтіша́тимемся (first-person future imperfective plural)
зловтіша́єтеся (imperfective plural present second-person)
зловтіша́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете зловтіша́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете зловтіша́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете зловтіша́ться (future imperfective plural second-person)
зловтіша́тиметесь (future imperfective plural second-person)
зловтіша́тиметеся (future imperfective plural second-person)
зловтіша́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зловтіша́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зловтіша́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зловтіша́ться (future imperfective plural third-person)
зловтіша́тимуться (future imperfective plural third-person)
зловтіша́ймося (first-person imperative plural)
зловтіша́ймось (first-person imperative plural)
зловтіша́йся (imperative second-person singular)
зловтіша́йсь (imperative second-person singular)
зловтіша́йтеся (imperative plural second-person)
зловтіша́йтесь (imperative plural second-person)
зловтіша́вся (masculine past singular)
зловтіша́всь (masculine past singular)
зловтіша́лися (masculine past plural)
зловтіша́лись (masculine past plural)
зловтіша́лася (feminine past singular)
зловтіша́лась (feminine past singular)
зловтіша́лися (feminine past plural)
зловтіша́лись (feminine past plural)
зловтіша́лося (neuter past singular)
зловтіша́лось (neuter past singular)
зловтіша́лися (neuter past plural)
зловтіша́лись (neuter past plural)

uk-conj

зловтіша́тися<1a.impf>

From зловті́ха (zlovtíxa, “schadenfreude”) + -а́ти (-áty) + -ся (-sja).


закликати

uk-verb

заклика́ти • (zaklykáty) impf (perfective закли́кати)

заклика́ти (canonical)
zaklykáty (romanization)
закли́кати (perfective)
заклика́ти (imperfective infinitive)
заклика́ть (imperfective infinitive)
заклика́ючи (adverbial imperfective present)
заклика́вши (adverbial imperfective past)
заклика́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду заклика́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду заклика́ть (first-person future imperfective singular)
заклика́тиму (first-person future imperfective singular)
заклика́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш заклика́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш заклика́ть (future imperfective second-person singular)
заклика́тимеш (future imperfective second-person singular)
заклика́є (imperfective present singular third-person)
бу́де заклика́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де заклика́ть (future imperfective singular third-person)
заклика́тиме (future imperfective singular third-person)
заклика́єм (first-person imperfective plural present)
заклика́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо заклика́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо заклика́ть (first-person future imperfective plural)
заклика́тимемо (first-person future imperfective plural)
заклика́тимем (first-person future imperfective plural)
заклика́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете заклика́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете заклика́ть (future imperfective plural second-person)
заклика́тимете (future imperfective plural second-person)
заклика́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть заклика́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть заклика́ть (future imperfective plural third-person)
заклика́тимуть (future imperfective plural third-person)
заклика́ймо (first-person imperative plural)
заклика́й (imperative second-person singular)
заклика́йте (imperative plural second-person)
заклика́в (masculine past singular)
заклика́ли (masculine past plural)
заклика́ла (feminine past singular)
заклика́ли (feminine past plural)
заклика́ло (neuter past singular)
заклика́ли (neuter past plural)

From закли́кати (zaklýkaty) + -а́ти (-áty).

кого́сь когось

to call on, to appeal to, to exhort, to urge (someone to do something: кого́сь (accusative) + infinitive / до + genitive)

to call for, to appeal for (+ до + genitive)


закликати

закли́кати • (zaklýkaty) pf (imperfective заклика́ти)

закли́кати (canonical)
zaklýkaty (romanization)
заклика́ти (imperfective)
закли́кати (infinitive perfective)
закли́кать (infinitive perfective)
закли́каний (passive past perfective)
impersonal: закли́кано (passive past perfective)
закли́кавши (adverbial past perfective)
закли́чу (first-person future perfective singular)
закли́чеш (future perfective second-person singular)
закли́че (future perfective singular third-person)
закли́чем (first-person future perfective plural)
закли́чемо (first-person future perfective plural)
закли́чете (future perfective plural second-person)
закли́чуть (future perfective plural third-person)
закли́чмо (first-person imperative plural)
закли́ч (imperative second-person singular)
закли́чте (imperative plural second-person)
закли́кав (masculine past singular)
закли́кали (masculine past plural)
закли́кала (feminine past singular)
закли́кали (feminine past plural)
закли́кало (neuter past singular)
закли́кали (neuter past plural)

Uk-закликати.ogg

кого́сь когось


переповнити

перепо́внити

перепо́внювати

переповня́ти

перепо́внити • (perepóvnyty) pf (imperfective перепо́внювати or переповня́ти)

перепо́внити (canonical)
perepóvnyty (romanization)
перепо́внювати (imperfective)
переповня́ти (imperfective)
перепо́внити (infinitive perfective)
перепо́внить (infinitive perfective)
перепо́внений (passive past perfective)
impersonal: перепо́внено (passive past perfective)
перепо́внивши (adverbial past perfective)
перепо́вню (first-person future perfective singular)
перепо́вниш (future perfective second-person singular)
перепо́внить (future perfective singular third-person)
перепо́вним (first-person future perfective plural)
перепо́внимо (first-person future perfective plural)
перепо́вните (future perfective plural second-person)
перепо́внять (future perfective plural third-person)
перепо́внім (first-person imperative plural)
перепо́внімо (first-person imperative plural)
перепо́вни (imperative second-person singular)
перепо́вніть (imperative plural second-person)
перепо́внив (masculine past singular)
перепо́внили (masculine past plural)
перепо́внила (feminine past singular)
перепо́внили (feminine past plural)
перепо́внило (neuter past singular)
перепо́внили (neuter past plural)

Uk-переповнити.ogg

From пере- (pere-) + по́внити (póvnyty). Compare Russian перепо́лнить (perepólnitʹ), Belarusian перапо́ўніць (pjerapóŭnicʹ), Polish przepełnić.

cog

перепо́лнить

перапо́ўніць

(figurative, of emotions) to fill, to overwhelm


вирушити

uk-verb

ви́рушити • (výrušyty) pf (imperfective вируша́ти)

ви́рушити (canonical)
výrušyty (romanization)
вируша́ти (imperfective)
ви́рушити (infinitive perfective)
ви́рушить (infinitive perfective)
ви́рушивши (adverbial past perfective)
ви́рушу (first-person future perfective singular)
ви́рушиш (future perfective second-person singular)
ви́рушить (future perfective singular third-person)
ви́рушим (first-person future perfective plural)
ви́рушимо (first-person future perfective plural)
ви́рушите (future perfective plural second-person)
ви́рушать (future perfective plural third-person)
ви́рушім (first-person imperative plural)
ви́рушімо (first-person imperative plural)
ви́руши (imperative second-person singular)
ви́рушіть (imperative plural second-person)
ви́рушив (masculine past singular)
ви́рушили (masculine past plural)
ви́рушила (feminine past singular)
ви́рушили (feminine past plural)
ви́рушило (neuter past singular)
ви́рушили (neuter past plural)

Uk-вирушити.ogg

From ви́- (vý-) + ру́шити (rúšyty). Compare Polish wyruszyć.

af

ви́- (vý-) + ру́шити (rúšyty)

(intransitive) to set off, to set out, to set forth, to start out, to depart (to leave; to begin a journey or trip)


переповнювати

uk-verb

перепо́внювати

перепо́внити

перепо́внювати • (perepóvnjuvaty) impf (perfective перепо́внити)

перепо́внювати (canonical)
perepóvnjuvaty (romanization)
перепо́внити (perfective)
перепо́внювати (imperfective infinitive)
перепо́внювать (imperfective infinitive)
перепо́внюваний (imperfective passive past)
impersonal: перепо́внювано (imperfective passive past)
перепо́внюючи (adverbial imperfective present)
перепо́внювавши (adverbial imperfective past)
перепо́внюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду перепо́внювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду перепо́внювать (first-person future imperfective singular)
перепо́внюватиму (first-person future imperfective singular)
перепо́внюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш перепо́внювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш перепо́внювать (future imperfective second-person singular)
перепо́внюватимеш (future imperfective second-person singular)
перепо́внює (imperfective present singular third-person)
бу́де перепо́внювати (future imperfective singular third-person)
бу́де перепо́внювать (future imperfective singular third-person)
перепо́внюватиме (future imperfective singular third-person)
перепо́внюєм (first-person imperfective plural present)
перепо́внюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо перепо́внювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо перепо́внювать (first-person future imperfective plural)
перепо́внюватимемо (first-person future imperfective plural)
перепо́внюватимем (first-person future imperfective plural)
перепо́внюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете перепо́внювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете перепо́внювать (future imperfective plural second-person)
перепо́внюватимете (future imperfective plural second-person)
перепо́внюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть перепо́внювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть перепо́внювать (future imperfective plural third-person)
перепо́внюватимуть (future imperfective plural third-person)
перепо́внюймо (first-person imperative plural)
перепо́внюй (imperative second-person singular)
перепо́внюйте (imperative plural second-person)
перепо́внював (masculine past singular)
перепо́внювали (masculine past plural)
перепо́внювала (feminine past singular)
перепо́внювали (feminine past plural)
перепо́внювало (neuter past singular)
перепо́внювали (neuter past plural)

Uk-переповнювати.ogg

From перепо́внити (perepóvnyty) + -ювати (-juvaty). Compare Russian переполня́ть (perepolnjátʹ), Belarusian перапаўня́ць (pjerapaŭnjácʹ), Polish przepełniać.

af

перепо́внити

cog

переполня́ть

перапаўня́ць


вирушати

uk-verb

вируша́ти • (vyrušáty) impf (perfective ви́рушити)

вируша́ти (canonical)
vyrušáty (romanization)
ви́рушити (perfective)
вируша́ти (imperfective infinitive)
вируша́ть (imperfective infinitive)
вируша́ючи (adverbial imperfective present)
вируша́вши (adverbial imperfective past)
вируша́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду вируша́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду вируша́ть (first-person future imperfective singular)
вируша́тиму (first-person future imperfective singular)
вируша́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш вируша́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш вируша́ть (future imperfective second-person singular)
вируша́тимеш (future imperfective second-person singular)
вируша́є (imperfective present singular third-person)
бу́де вируша́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де вируша́ть (future imperfective singular third-person)
вируша́тиме (future imperfective singular third-person)
вируша́єм (first-person imperfective plural present)
вируша́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо вируша́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо вируша́ть (first-person future imperfective plural)
вируша́тимемо (first-person future imperfective plural)
вируша́тимем (first-person future imperfective plural)
вируша́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете вируша́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете вируша́ть (future imperfective plural second-person)
вируша́тимете (future imperfective plural second-person)
вируша́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть вируша́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть вируша́ть (future imperfective plural third-person)
вируша́тимуть (future imperfective plural third-person)
вируша́ймо (first-person imperative plural)
вируша́й (imperative second-person singular)
вируша́йте (imperative plural second-person)
вируша́в (masculine past singular)
вируша́ли (masculine past plural)
вируша́ла (feminine past singular)
вируша́ли (feminine past plural)
вируша́ло (neuter past singular)
вируша́ли (neuter past plural)

Uk-вирушати.ogg

From ви- (vy-) + руша́ти (rušáty). Compare Polish wyruszać.


проявити

прояви́ти • (projavýty) pf (imperfective проявля́ти)

прояви́ти (canonical)
projavýty (romanization)
проявля́ти (imperfective)
прояви́ти (infinitive perfective)
прояви́ть (infinitive perfective)
проя́влений (passive past perfective)
impersonal: проя́влено (passive past perfective)
прояви́вши (adverbial past perfective)
проявлю́ (first-person future perfective singular)
проя́виш (future perfective second-person singular)
проя́вить (future perfective singular third-person)
проя́вим (first-person future perfective plural)
проя́вимо (first-person future perfective plural)
проя́вите (future perfective plural second-person)
проя́влять (future perfective plural third-person)
прояві́м (first-person imperative plural)
прояві́мо (first-person imperative plural)
прояви́ (imperative second-person singular)
прояві́ть (imperative plural second-person)
прояви́в (masculine past singular)
прояви́ли (masculine past plural)
прояви́ла (feminine past singular)
прояви́ли (feminine past plural)
прояви́ло (neuter past singular)
прояви́ли (neuter past plural)

Uk-проявити.ogg

From про- (pro-) + яви́ти (javýty). Compare Russian прояви́ть (projavítʹ), Belarusian праяві́ць (prajavícʹ), Polish przejawić.

to show, to display, to evince, to manifest


привіз

head

приві́з • (pryvíz)

приві́з (canonical)
pryvíz (romanization)

привезти́ привезти#Ukrainian

masculine singular past indicative perfective of привезти́ (pryveztý)


проявляти

uk-verb

проявля́ти • (projavljáty) impf (perfective прояви́ти)

проявля́ти (canonical)
projavljáty (romanization)
прояви́ти (perfective)
проявля́ти (imperfective infinitive)
проявля́ть (imperfective infinitive)
проявля́ючи (adverbial imperfective present)
проявля́вши (adverbial imperfective past)
проявля́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду проявля́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду проявля́ть (first-person future imperfective singular)
проявля́тиму (first-person future imperfective singular)
проявля́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш проявля́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш проявля́ть (future imperfective second-person singular)
проявля́тимеш (future imperfective second-person singular)
проявля́є (imperfective present singular third-person)
бу́де проявля́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де проявля́ть (future imperfective singular third-person)
проявля́тиме (future imperfective singular third-person)
проявля́єм (first-person imperfective plural present)
проявля́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо проявля́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо проявля́ть (first-person future imperfective plural)
проявля́тимемо (first-person future imperfective plural)
проявля́тимем (first-person future imperfective plural)
проявля́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете проявля́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете проявля́ть (future imperfective plural second-person)
проявля́тимете (future imperfective plural second-person)
проявля́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть проявля́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть проявля́ть (future imperfective plural third-person)
проявля́тимуть (future imperfective plural third-person)
проявля́ймо (first-person imperative plural)
проявля́й (imperative second-person singular)
проявля́йте (imperative plural second-person)
проявля́в (masculine past singular)
проявля́ли (masculine past plural)
проявля́ла (feminine past singular)
проявля́ли (feminine past plural)
проявля́ло (neuter past singular)
проявля́ли (neuter past plural)

Uk-проявляти.ogg

From прояви́ти (projavýty) + -я́ти (-játy). Compare Russian проявля́ть (projavljátʹ), Belarusian праяўля́ць (prajaŭljácʹ), Polish przejawiać.

проявля́ти стри́маність

проявля́ти ви́тримку

проявля́ти милосе́рдя


спрямований

head

спрямо́ваний

спрямо́ваний • (sprjamóvanyj)

спрямо́ваний (canonical)
sprjamóvanyj (romanization)
спрямо́ваний (masculine nominative)
спрямо́ване (neuter nominative)
спрямо́вана (feminine nominative)
спрямо́вані (nominative plural)
спрямо́ваного (genitive masculine neuter)
спрямо́ваної (feminine genitive)
спрямо́ваних (genitive plural)
спрямо́ваному (dative masculine neuter)
спрямо́ваній (dative feminine)
спрямо́ваним (dative plural)
спрямо́ваного (accusative animate masculine)
спрямо́ване (accusative neuter)
спрямо́вану (accusative feminine)
спрямо́ваних (accusative animate plural)
спрямо́ваний (accusative inanimate masculine)
спрямо́вані (accusative inanimate plural)
спрямо́ваним (instrumental masculine neuter)
спрямо́ваною (feminine instrumental)
спрямо́ваними (instrumental plural)
спрямо́ваному (locative masculine neuter)
спрямо́ванім (locative masculine neuter)
спрямо́ваній (feminine locative)
спрямо́ваних (locative plural)

uk-adecl

спрямо́ваний

спрямува́ти спрямувати#Ukrainian

passive adjectival past participle of спрямува́ти pf (sprjamuváty)


видіти

ви́діти (canonical)
výdity (romanization)
ви́діти (imperfective infinitive)
ви́діть (imperfective infinitive)
ви́дячи (adverbial imperfective present)
ви́дівши (adverbial imperfective past)
ви́джу (first-person imperfective present singular)
бу́ду ви́діти (first-person future imperfective singular)
бу́ду ви́діть (first-person future imperfective singular)
ви́дітиму (first-person future imperfective singular)
ви́диш (imperfective present second-person singular)
бу́деш ви́діти (future imperfective second-person singular)
бу́деш ви́діть (future imperfective second-person singular)
ви́дітимеш (future imperfective second-person singular)
ви́дить (imperfective present singular third-person)
бу́де ви́діти (future imperfective singular third-person)
бу́де ви́діть (future imperfective singular third-person)
ви́дітиме (future imperfective singular third-person)
ви́дим (first-person imperfective plural present)
ви́димо (first-person imperfective plural present)
бу́демо ви́діти (first-person future imperfective plural)
бу́демо ви́діть (first-person future imperfective plural)
ви́дітимемо (first-person future imperfective plural)
ви́дітимем (first-person future imperfective plural)
ви́дите (imperfective plural present second-person)
бу́дете ви́діти (future imperfective plural second-person)
бу́дете ви́діть (future imperfective plural second-person)
ви́дітимете (future imperfective plural second-person)
ви́дять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть ви́діти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть ви́діть (future imperfective plural third-person)
ви́дітимуть (future imperfective plural third-person)
ви́дьмо (first-person imperative plural)
видь (imperative second-person singular)
ви́дьте (imperative plural second-person)
ви́дів (masculine past singular)
ви́діли (masculine past plural)
ви́діла (feminine past singular)
ви́діли (feminine past plural)
ви́діло (neuter past singular)
ви́діли (neuter past plural)

Inherited from Old Ruthenian ви́дѣти (víděti), from Old East Slavic видѣти (viděti), from Proto-Slavic *viděti, from Proto-Indo-European *weyd-. Cognate with Bulgarian ви́дя (vídja), Latin videō, English wit, wise, Russian ви́деть (vídetʹ).


захопити

uk-verb

захо́плювати

захопи́ти • (zaxopýty) pf (imperfective захо́плювати)

захопи́ти (canonical)
zaxopýty (romanization)
захо́плювати (imperfective)
захопи́ти (infinitive perfective)
захопи́ть (infinitive perfective)
захо́плений (passive past perfective)
impersonal: захо́плено (passive past perfective)
захопи́вши (adverbial past perfective)
захоплю́ (first-person future perfective singular)
захо́пиш (future perfective second-person singular)
захо́пить (future perfective singular third-person)
захо́пим (first-person future perfective plural)
захо́пимо (first-person future perfective plural)
захо́пите (future perfective plural second-person)
захо́плять (future perfective plural third-person)
захопі́м (first-person imperative plural)
захопі́мо (first-person imperative plural)
захопи́ (imperative second-person singular)
захопі́ть (imperative plural second-person)
захопи́в (masculine past singular)
захопи́ли (masculine past plural)
захопи́ла (feminine past singular)
захопи́ли (feminine past plural)
захопи́ло (neuter past singular)
захопи́ли (neuter past plural)

Uk-захопити.ogg

Probably cognate with Belarusian захапі́ць (zaxapícʹ).

Вся величезна територія Північної Таврії, захоплена противником протягом літа, після кількаденних боїв була очищена від його військ [...].

1957, Oles Honchar, Перекоп [Perekop], page 68:

The entire vast territory of Northern Taurica, captured by the enemy during the summer, was cleared of troops after several days of fighting ….

Vsja velyčezna terytorija Pivničnoji Tavriji, zaxoplena protyvnykom protjahom lita, pislja kilʹkadennyx bojiv bula očyščena vid joho vijsʹk [...].

to seize, to capture, to occupy, to usurp

to appropriate another's property, seize

(figurative) to perceive, to see, take in through the senses

to captivate, intrigue, fascinate, amaze


захоплювати

захо́плювати

захо́плювати • (zaxópljuvaty) impf (perfective захопи́ти)

захо́плювати (canonical)
zaxópljuvaty (romanization)
захопи́ти (perfective)
захо́плювати (imperfective infinitive)
захо́плювать (imperfective infinitive)
захо́плюваний (imperfective passive past)
impersonal: захо́плювано (imperfective passive past)
захо́плюючи (adverbial imperfective present)
захо́плювавши (adverbial imperfective past)
захо́плюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду захо́плювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду захо́плювать (first-person future imperfective singular)
захо́плюватиму (first-person future imperfective singular)
захо́плюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш захо́плювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш захо́плювать (future imperfective second-person singular)
захо́плюватимеш (future imperfective second-person singular)
захо́плює (imperfective present singular third-person)
бу́де захо́плювати (future imperfective singular third-person)
бу́де захо́плювать (future imperfective singular third-person)
захо́плюватиме (future imperfective singular third-person)
захо́плюєм (first-person imperfective plural present)
захо́плюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо захо́плювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо захо́плювать (first-person future imperfective plural)
захо́плюватимемо (first-person future imperfective plural)
захо́плюватимем (first-person future imperfective plural)
захо́плюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете захо́плювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете захо́плювать (future imperfective plural second-person)
захо́плюватимете (future imperfective plural second-person)
захо́плюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть захо́плювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть захо́плювать (future imperfective plural third-person)
захо́плюватимуть (future imperfective plural third-person)
захо́плюймо (first-person imperative plural)
захо́плюй (imperative second-person singular)
захо́плюйте (imperative plural second-person)
захо́плював (masculine past singular)
захо́плювали (masculine past plural)
захо́плювала (feminine past singular)
захо́плювали (feminine past plural)
захо́плювало (neuter past singular)
захо́плювали (neuter past plural)

Uk-захоплювати.ogg

Probably cognate with Belarusian заха́пваць (zaxápvacʹ).

Були часи, коли Новому Риму — Візантії щастило захоплювати в Європі, Азії, Єгипті великі простори землі
Buly časy, koly Novomu Rymu — Vizantiji ščastylo zaxopljuvaty v Jevropi, Aziji, Jehypti velyki prostory zemli
There were times when New Rome — the Byzantine Empire — managed to capture large areas of land in Europe, Asia, and Egypt.


полегшити

поле́гшувати

поле́гшити or полегши́ти • (poléhšyty or polehšýty) pf (imperfective поле́гшувати)

поле́гшити (canonical)
полегши́ти (canonical)
poléhšyty (romanization)
polehšýty (romanization)
поле́гшувати (imperfective)
поле́гшити (infinitive perfective)
поле́гшить (infinitive perfective)
полегши́ти (infinitive perfective)
полегши́ть (infinitive perfective)
поле́гшений (passive past perfective)
impersonal: поле́гшено (passive past perfective)
поле́гшивши (adverbial past perfective)
полегши́вши (adverbial past perfective)
поле́гшу (first-person future perfective singular)
полегшу́ (first-person future perfective singular)
поле́гшиш (future perfective second-person singular)
полегши́ш (future perfective second-person singular)
поле́гшить (future perfective singular third-person)
полегши́ть (future perfective singular third-person)
поле́гшим (first-person future perfective plural)
поле́гшимо (first-person future perfective plural)
полегши́м (first-person future perfective plural)
полегшимо́ (first-person future perfective plural)
поле́гшите (future perfective plural second-person)
полегшите́ (future perfective plural second-person)
поле́гшать (future perfective plural third-person)
полегша́ть (future perfective plural third-person)
поле́гшмо (first-person imperative plural)
полегші́м (first-person imperative plural)
полегші́мо (first-person imperative plural)
поле́гш (imperative second-person singular)
полегши́ (imperative second-person singular)
поле́гште (imperative plural second-person)
полегші́ть (imperative plural second-person)
поле́гшив (masculine past singular)
полегши́в (masculine past singular)
поле́гшили (masculine past plural)
полегши́ли (masculine past plural)
поле́гшила (feminine past singular)
полегши́ла (feminine past singular)
поле́гшили (feminine past plural)
полегши́ли (feminine past plural)
поле́гшило (neuter past singular)
полегши́ло (neuter past singular)
поле́гшили (neuter past plural)
полегши́ли (neuter past plural)

[pɔˈɫɛɦʃete]

[pɔɫeɦˈʃɪte]

Uk-полегшити.ogg

From по- (po-) + ле́гший (léhšyj, “lighter, easier”) + -ити (-yty).

af

to alleviate, to ease, to lighten, to relieve


полегшувати

uk-verb

поле́гшувати

поле́гшувати • (poléhšuvaty) impf (perfective поле́гшити or полегши́ти)

поле́гшувати (canonical)
poléhšuvaty (romanization)
поле́гшити (perfective)
полегши́ти (perfective)
поле́гшувати (imperfective infinitive)
поле́гшувать (imperfective infinitive)
поле́гшуваний (imperfective passive past)
impersonal: поле́гшувано (imperfective passive past)
поле́гшуючи (adverbial imperfective present)
поле́гшувавши (adverbial imperfective past)
поле́гшую (first-person imperfective present singular)
бу́ду поле́гшувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду поле́гшувать (first-person future imperfective singular)
поле́гшуватиму (first-person future imperfective singular)
поле́гшуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш поле́гшувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш поле́гшувать (future imperfective second-person singular)
поле́гшуватимеш (future imperfective second-person singular)
поле́гшує (imperfective present singular third-person)
бу́де поле́гшувати (future imperfective singular third-person)
бу́де поле́гшувать (future imperfective singular third-person)
поле́гшуватиме (future imperfective singular third-person)
поле́гшуєм (first-person imperfective plural present)
поле́гшуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо поле́гшувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо поле́гшувать (first-person future imperfective plural)
поле́гшуватимемо (first-person future imperfective plural)
поле́гшуватимем (first-person future imperfective plural)
поле́гшуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете поле́гшувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете поле́гшувать (future imperfective plural second-person)
поле́гшуватимете (future imperfective plural second-person)
поле́гшують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть поле́гшувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть поле́гшувать (future imperfective plural third-person)
поле́гшуватимуть (future imperfective plural third-person)
поле́гшуймо (first-person imperative plural)
поле́гшуй (imperative second-person singular)
поле́гшуйте (imperative plural second-person)
поле́гшував (masculine past singular)
поле́гшували (masculine past plural)
поле́гшувала (feminine past singular)
поле́гшували (feminine past plural)
поле́гшувало (neuter past singular)
поле́гшували (neuter past plural)

[pɔˈɫɛɦʃʊʋɐte]

Uk-полегшувати.ogg

From поле́гшити (poléhšyty) + -увати (-uvaty).


захоплений

head

захо́плений • (zaxóplenyj)

захо́плений (canonical)
zaxóplenyj (romanization)
захо́плений (masculine nominative)
захо́плене (neuter nominative)
захо́плена (feminine nominative)
захо́плені (nominative plural)
захо́пленого (genitive masculine neuter)
захо́пленої (feminine genitive)
захо́плених (genitive plural)
захо́пленому (dative masculine neuter)
захо́пленій (dative feminine)
захо́пленим (dative plural)
захо́пленого (accusative animate masculine)
захо́плене (accusative neuter)
захо́плену (accusative feminine)
захо́плених (accusative animate plural)
захо́плений (accusative inanimate masculine)
захо́плені (accusative inanimate plural)
захо́пленим (instrumental masculine neuter)
захо́пленою (feminine instrumental)
захо́пленими (instrumental plural)
захо́пленому (locative masculine neuter)
захо́пленім (locative masculine neuter)
захо́пленій (feminine locative)
захо́плених (locative plural)

Uk-захоплений.ogg

Cognate with Belarusian захо́плены (zaxópljeny).

захопи́ти захопити#Ukrainian

past passive participle of захопи́ти pf (zaxopýty)


затопити

uk-verb

зато́плювати

затопи́ти • (zatopýty) pf (imperfective зато́плювати or затопля́ти)

затопи́ти (canonical)
zatopýty (romanization)
зато́плювати (imperfective)
затопля́ти (imperfective)
затопи́ти (infinitive perfective)
затопи́ть (infinitive perfective)
зато́плений (passive past perfective)
impersonal: зато́плено (passive past perfective)
затопи́вши (adverbial past perfective)
затоплю́ (first-person future perfective singular)
зато́пиш (future perfective second-person singular)
зато́пить (future perfective singular third-person)
зато́пим (first-person future perfective plural)
зато́пимо (first-person future perfective plural)
зато́пите (future perfective plural second-person)
зато́плять (future perfective plural third-person)
затопі́м (first-person imperative plural)
затопі́мо (first-person imperative plural)
затопи́ (imperative second-person singular)
затопі́ть (imperative plural second-person)
затопи́в (masculine past singular)
затопи́ли (masculine past plural)
затопи́ла (feminine past singular)
затопи́ли (feminine past plural)
затопи́ло (neuter past singular)
затопи́ли (neuter past plural)

From за- (za-) + топи́ти (topýty). Compare Russian затопи́ть (zatopítʹ).

Uk-затопити.ogg

to light (a stove), to light/kindle the fire (in a stove)


затопити

зато́плювати

From за- (za-) + топи́ти (topýty). Compare Russian затопи́ть (zatopítʹ), Belarusian затапі́ць (zatapícʹ), Polish zatopić.

Uk-затопити.ogg


затопити

зато́плювати

затопи́ти • (zatopýty) pf (imperfective зато́плювати)

затопи́ти (canonical)
zatopýty (romanization)
зато́плювати (imperfective)
затопи́ти (infinitive perfective)
затопи́ть (infinitive perfective)
затопи́вши (adverbial past perfective)
затоплю́ (first-person future perfective singular)
зато́пиш (future perfective second-person singular)
зато́пить (future perfective singular third-person)
зато́пим (first-person future perfective plural)
зато́пимо (first-person future perfective plural)
зато́пите (future perfective plural second-person)
зато́плять (future perfective plural third-person)
затопі́м (first-person imperative plural)
затопі́мо (first-person imperative plural)
затопи́ (imperative second-person singular)
затопі́ть (imperative plural second-person)
затопи́в (masculine past singular)
затопи́ли (masculine past plural)
затопи́ла (feminine past singular)
затопи́ли (feminine past plural)
затопи́ло (neuter past singular)
затопи́ли (neuter past plural)

Uk-затопити.ogg


вимусити

ви́мусити • (výmusyty) pf (imperfective виму́шувати)

ви́мусити (canonical)
výmusyty (romanization)
виму́шувати (imperfective)
ви́мусити (infinitive perfective)
ви́мусить (infinitive perfective)
ви́мушений (passive past perfective)
impersonal: ви́мушено (passive past perfective)
ви́мусивши (adverbial past perfective)
ви́мушу (first-person future perfective singular)
ви́мусиш (future perfective second-person singular)
ви́мусить (future perfective singular third-person)
ви́мусим (first-person future perfective plural)
ви́мусимо (first-person future perfective plural)
ви́мусите (future perfective plural second-person)
ви́мусять (future perfective plural third-person)
ви́мусьмо (first-person imperative plural)
ви́мусь (imperative second-person singular)
ви́мусьте (imperative plural second-person)
ви́мусив (masculine past singular)
ви́мусили (masculine past plural)
ви́мусила (feminine past singular)
ви́мусили (feminine past plural)
ви́мусило (neuter past singular)
ви́мусили (neuter past plural)

(transitive) to force, to make (s.o. do s.t.)

to make it necessary, convenient or advisable (to do something)


спекулювати

спекулюва́ти

спекулюва́ти (canonical)
spekuljuváty (romanization)
спекулюва́ти (imperfective infinitive)
спекулюва́ть (imperfective infinitive)
спекулю́ючи (adverbial imperfective present)
спекулюва́вши (adverbial imperfective past)
спекулю́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду спекулюва́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду спекулюва́ть (first-person future imperfective singular)
спекулюва́тиму (first-person future imperfective singular)
спекулю́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш спекулюва́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш спекулюва́ть (future imperfective second-person singular)
спекулюва́тимеш (future imperfective second-person singular)
спекулю́є (imperfective present singular third-person)
бу́де спекулюва́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де спекулюва́ть (future imperfective singular third-person)
спекулюва́тиме (future imperfective singular third-person)
спекулю́єм (first-person imperfective plural present)
спекулю́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо спекулюва́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо спекулюва́ть (first-person future imperfective plural)
спекулюва́тимемо (first-person future imperfective plural)
спекулюва́тимем (first-person future imperfective plural)
спекулю́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете спекулюва́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете спекулюва́ть (future imperfective plural second-person)
спекулюва́тимете (future imperfective plural second-person)
спекулю́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть спекулюва́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть спекулюва́ть (future imperfective plural third-person)
спекулюва́тимуть (future imperfective plural third-person)
спекулю́ймо (first-person imperative plural)
спекулю́й (imperative second-person singular)
спекулю́йте (imperative plural second-person)
спекулюва́в (masculine past singular)
спекулюва́ли (masculine past plural)
спекулюва́ла (feminine past singular)
спекулюва́ли (feminine past plural)
спекулюва́ло (neuter past singular)
спекулюва́ли (neuter past plural)

Uk-спекулювати.ogg

From German spekulieren + -юва́ти (-juváty), from Latin speculātiō. Compare Russian спекули́ровать (spekulírovatʹ), Belarusian спекулява́ць (spjekuljavácʹ), Polish spekulować.

cog

спекули́ровать

спекулява́ць


оскаржити

uk-verb

оска́ржувати

оска́ржити • (oskáržyty) pf (imperfective оска́ржувати)

оска́ржити (canonical)
oskáržyty (romanization)
оска́ржувати (imperfective)
оска́ржити (infinitive perfective)
оска́ржить (infinitive perfective)
оска́ржений (passive past perfective)
impersonal: оска́ржено (passive past perfective)
оска́рживши (adverbial past perfective)
оска́ржу (first-person future perfective singular)
оска́ржиш (future perfective second-person singular)
оска́ржить (future perfective singular third-person)
оска́ржим (first-person future perfective plural)
оска́ржимо (first-person future perfective plural)
оска́ржите (future perfective plural second-person)
оска́ржать (future perfective plural third-person)
оска́ржмо (first-person imperative plural)
оска́рж (imperative second-person singular)
оска́ржте (imperative plural second-person)
оска́ржив (masculine past singular)
оска́ржили (masculine past plural)
оска́ржила (feminine past singular)
оска́ржили (feminine past plural)
оска́ржило (neuter past singular)
оска́ржили (neuter past plural)

From о- (o-) + ска́ржити (skáržyty). Compare Belarusian абска́рдзіць (abskárdzicʹ), Polish oskarżyć (“to accuse”).

cog

абска́рдзіць

обвинува́тити обвинуватити#Ukrainian

(dated) Synonym of обвинува́тити pf (obvynuvátyty).


вимушений

head

ви́мушений • (výmušenyj)

ви́мушений (canonical)
výmušenyj (romanization)
ви́мушений (masculine nominative)
ви́мушене (neuter nominative)
ви́мушена (feminine nominative)
ви́мушені (nominative plural)
ви́мушеного (genitive masculine neuter)
ви́мушеної (feminine genitive)
ви́мушених (genitive plural)
ви́мушеному (dative masculine neuter)
ви́мушеній (dative feminine)
ви́мушеним (dative plural)
ви́мушеного (accusative animate masculine)
ви́мушене (accusative neuter)
ви́мушену (accusative feminine)
ви́мушених (accusative animate plural)
ви́мушений (accusative inanimate masculine)
ви́мушені (accusative inanimate plural)
ви́мушеним (instrumental masculine neuter)
ви́мушеною (feminine instrumental)
ви́мушеними (instrumental plural)
ви́мушеному (locative masculine neuter)
ви́мушенім (locative masculine neuter)
ви́мушеній (feminine locative)
ви́мушених (locative plural)

Uk-вимушений.ogg

ви́мусити вимусити#Ukrainian

adjectival past passive participle of ви́мусити pf (výmusyty)


апелювати

апелюва́ти (canonical)
apeljuváty (romanization)
апелюва́ти (infinitive)
апелюва́ть (infinitive)
апелю́ючи (adverbial present)
апелюва́вши (adverbial past)
апелю́ю (first-person future singular)
бу́ду апелюва́ти (first-person singular)
бу́ду апелюва́ть (first-person singular)
апелюва́тиму (first-person singular)
апелю́єш (future second-person singular)
бу́деш апелюва́ти (second-person singular)
бу́деш апелюва́ть (second-person singular)
апелюва́тимеш (second-person singular)
апелю́є (future singular third-person)
бу́де апелюва́ти (singular third-person)
бу́де апелюва́ть (singular third-person)
апелюва́тиме (singular third-person)
апелю́єм (first-person future plural)
апелю́ємо (first-person future plural)
бу́демо апелюва́ти (first-person plural)
бу́демо апелюва́ть (first-person plural)
апелюва́тимемо (first-person plural)
апелюва́тимем (first-person plural)
апелю́єте (future plural second-person)
бу́дете апелюва́ти (plural second-person)
бу́дете апелюва́ть (plural second-person)
апелюва́тимете (plural second-person)
апелю́ють (future plural third-person)
бу́дуть апелюва́ти (plural third-person)
бу́дуть апелюва́ть (plural third-person)
апелюва́тимуть (plural third-person)
апелю́ймо (first-person imperative plural)
апелю́й (imperative second-person singular)
апелю́йте (imperative plural second-person)
апелюва́в (masculine past singular)
апелюва́ли (masculine past plural)
апелюва́ла (feminine past singular)
апелюва́ли (feminine past plural)
апелюва́ло (neuter past singular)
апелюва́ли (neuter past plural)

From Latin appellō + -юва́ти (-juváty). Compare Russian апелли́ровать (apellírovatʹ), Belarusian апелява́ць (apjeljavácʹ), Polish apelować.

cog

апелли́ровать

(figurative) to appeal (to) (call upon a person or an authority for corroboration, vindication of rights, support etc.)


обвинуватити

uk-verb

обвинува́тити

обвинува́чувати

обвинува́тити • (obvynuvátyty) pf (imperfective обвинува́чувати)

обвинува́тити (canonical)
obvynuvátyty (romanization)
обвинува́чувати (imperfective)
обвинува́тити (infinitive perfective)
обвинува́тить (infinitive perfective)
обвинува́чений (passive past perfective)
impersonal: обвинува́чено (passive past perfective)
обвинува́тивши (adverbial past perfective)
обвинува́чу (first-person future perfective singular)
обвинува́тиш (future perfective second-person singular)
обвинува́тить (future perfective singular third-person)
обвинува́тим (first-person future perfective plural)
обвинува́тимо (first-person future perfective plural)
обвинува́тите (future perfective plural second-person)
обвинува́тять (future perfective plural third-person)
обвинува́тьмо (first-person imperative plural)
обвинува́ть (imperative second-person singular)
обвинува́тьте (imperative plural second-person)
обвинува́тив (masculine past singular)
обвинува́тили (masculine past plural)
обвинува́тила (feminine past singular)
обвинува́тили (feminine past plural)
обвинува́тило (neuter past singular)
обвинува́тили (neuter past plural)

Uk-обвинуватити.ogg

From об- (ob-) + винува́тити (vynuvátyty), from винува́тий (vynuvátyj, “guilty”). Compare Russian обвини́ть (obvinítʹ), Belarusian абвінава́ціць (abvinavácicʹ), Polish obwinić.

cog

абвінава́ціць

(transitive) to accuse, to blame (of/for something — у/в + locative)

(transitive, law) to accuse, to arraign, to charge, to incriminate, to indict (of/for/with something — у/в + locative)


оскаржувати

uk-verb

оска́ржувати

оска́ржувати • (oskáržuvaty) impf (perfective оска́ржити)

оска́ржувати (canonical)
oskáržuvaty (romanization)
оска́ржити (perfective)
оска́ржувати (imperfective infinitive)
оска́ржувать (imperfective infinitive)
оска́ржуваний (imperfective passive past)
impersonal: оска́ржувано (imperfective passive past)
оска́ржуючи (adverbial imperfective present)
оска́ржувавши (adverbial imperfective past)
оска́ржую (first-person imperfective present singular)
бу́ду оска́ржувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду оска́ржувать (first-person future imperfective singular)
оска́ржуватиму (first-person future imperfective singular)
оска́ржуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш оска́ржувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш оска́ржувать (future imperfective second-person singular)
оска́ржуватимеш (future imperfective second-person singular)
оска́ржує (imperfective present singular third-person)
бу́де оска́ржувати (future imperfective singular third-person)
бу́де оска́ржувать (future imperfective singular third-person)
оска́ржуватиме (future imperfective singular third-person)
оска́ржуєм (first-person imperfective plural present)
оска́ржуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо оска́ржувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо оска́ржувать (first-person future imperfective plural)
оска́ржуватимемо (first-person future imperfective plural)
оска́ржуватимем (first-person future imperfective plural)
оска́ржуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете оска́ржувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете оска́ржувать (future imperfective plural second-person)
оска́ржуватимете (future imperfective plural second-person)
оска́ржують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть оска́ржувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть оска́ржувать (future imperfective plural third-person)
оска́ржуватимуть (future imperfective plural third-person)
оска́ржуймо (first-person imperative plural)
оска́ржуй (imperative second-person singular)
оска́ржуйте (imperative plural second-person)
оска́ржував (masculine past singular)
оска́ржували (masculine past plural)
оска́ржувала (feminine past singular)
оска́ржували (feminine past plural)
оска́ржувало (neuter past singular)
оска́ржували (neuter past plural)

From оска́ржити (oskáržyty) + -увати (-uvaty). Compare Belarusian абска́рджваць (abskárdžvacʹ), Polish oskarżać (“to accuse”).

cog

абска́рджваць

обвинува́чувати обвинувачувати#Ukrainian

(dated) Synonym of обвинува́чувати impf (obvynuváčuvaty).


обвинувачувати

uk-verb

обвинува́чувати

обвинува́тити

обвинува́чувати • (obvynuváčuvaty) impf (perfective обвинува́тити)

обвинува́чувати (canonical)
obvynuváčuvaty (romanization)
обвинува́тити (perfective)
обвинува́чувати (imperfective infinitive)
обвинува́чувать (imperfective infinitive)
обвинува́чуваний (imperfective passive past)
impersonal: обвинува́чувано (imperfective passive past)
обвинува́чуючи (adverbial imperfective present)
обвинува́чувавши (adverbial imperfective past)
обвинува́чую (first-person imperfective present singular)
бу́ду обвинува́чувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду обвинува́чувать (first-person future imperfective singular)
обвинува́чуватиму (first-person future imperfective singular)
обвинува́чуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш обвинува́чувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш обвинува́чувать (future imperfective second-person singular)
обвинува́чуватимеш (future imperfective second-person singular)
обвинува́чує (imperfective present singular third-person)
бу́де обвинува́чувати (future imperfective singular third-person)
бу́де обвинува́чувать (future imperfective singular third-person)
обвинува́чуватиме (future imperfective singular third-person)
обвинува́чуєм (first-person imperfective plural present)
обвинува́чуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо обвинува́чувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо обвинува́чувать (first-person future imperfective plural)
обвинува́чуватимемо (first-person future imperfective plural)
обвинува́чуватимем (first-person future imperfective plural)
обвинува́чуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете обвинува́чувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете обвинува́чувать (future imperfective plural second-person)
обвинува́чуватимете (future imperfective plural second-person)
обвинува́чують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть обвинува́чувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть обвинува́чувать (future imperfective plural third-person)
обвинува́чуватимуть (future imperfective plural third-person)
обвинува́чуймо (first-person imperative plural)
обвинува́чуй (imperative second-person singular)
обвинува́чуйте (imperative plural second-person)
обвинува́чував (masculine past singular)
обвинува́чували (masculine past plural)
обвинува́чувала (feminine past singular)
обвинува́чували (feminine past plural)
обвинува́чувало (neuter past singular)
обвинува́чували (neuter past plural)

[ɔbʋenʊˈʋat͡ʃʊʋɐte]

Uk-обвинувачувати.ogg

From the обвинува́ч- (obvynuváč-) stem of обвинува́тити (obvynuvátyty) + -увати (-uvaty). Compare Russian обвиня́ть (obvinjátʹ), Belarusian абвінава́чваць (abvinaváčvacʹ), Polish obwiniać.

af

обвинува́тити

cog

абвінава́чваць

(intransitive) to prosecute (act as prosecutor)


насміхатися

uk-verb

насміха́тися

насміха́тися (canonical)
nasmixátysja (romanization)
насміха́тися (imperfective infinitive)
насміха́тись (imperfective infinitive)
насміха́ться (imperfective infinitive)
насміха́ючись (adverbial imperfective present)
насміха́вшись (adverbial imperfective past)
насміха́юся (first-person imperfective present singular)
насміха́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду насміха́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду насміха́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду насміха́ться (first-person future imperfective singular)
насміха́тимусь (first-person future imperfective singular)
насміха́тимуся (first-person future imperfective singular)
насміха́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш насміха́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш насміха́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш насміха́ться (future imperfective second-person singular)
насміха́тимешся (future imperfective second-person singular)
насміха́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де насміха́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де насміха́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де насміха́ться (future imperfective singular third-person)
насміха́тиметься (future imperfective singular third-person)
насміха́ємся (first-person imperfective plural present)
насміха́ємося (first-person imperfective plural present)
насміха́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо насміха́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо насміха́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо насміха́ться (first-person future imperfective plural)
насміха́тимемось (first-person future imperfective plural)
насміха́тимемося (first-person future imperfective plural)
насміха́тимемся (first-person future imperfective plural)
насміха́єтеся (imperfective plural present second-person)
насміха́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете насміха́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете насміха́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете насміха́ться (future imperfective plural second-person)
насміха́тиметесь (future imperfective plural second-person)
насміха́тиметеся (future imperfective plural second-person)
насміха́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть насміха́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть насміха́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть насміха́ться (future imperfective plural third-person)
насміха́тимуться (future imperfective plural third-person)
насміха́ймося (first-person imperative plural)
насміха́ймось (first-person imperative plural)
насміха́йся (imperative second-person singular)
насміха́йсь (imperative second-person singular)
насміха́йтеся (imperative plural second-person)
насміха́йтесь (imperative plural second-person)
насміха́вся (masculine past singular)
насміха́всь (masculine past singular)
насміха́лися (masculine past plural)
насміха́лись (masculine past plural)
насміха́лася (feminine past singular)
насміха́лась (feminine past singular)
насміха́лися (feminine past plural)
насміха́лись (feminine past plural)
насміха́лося (neuter past singular)
насміха́лось (neuter past singular)
насміха́лися (neuter past plural)
насміха́лись (neuter past plural)

uk-conj

насміха́тися<1a.impf>

From на- (na-) + сміх (smix) + -а́ти (-áty) + -ся (-sja). Compare Russian насмеха́ться (nasmexátʹsja), Belarusian насміха́цца (nasmixácca), Polish naśmiewać się.

cog

насмеха́ться

to deride, to jeer at, laugh at, to mock, to ridicule, to scoff at


зауважити

uk-verb

заува́жувати

заува́жити • (zauvážyty) pf (imperfective заува́жувати or зауважа́ти)

заува́жити (canonical)
zauvážyty (romanization)
заува́жувати (imperfective)
зауважа́ти (imperfective)
заува́жити (infinitive perfective)
заува́жить (infinitive perfective)
заува́жений (passive past perfective)
impersonal: заува́жено (passive past perfective)
заува́живши (adverbial past perfective)
заува́жу (first-person future perfective singular)
заува́жиш (future perfective second-person singular)
заува́жить (future perfective singular third-person)
заува́жим (first-person future perfective plural)
заува́жимо (first-person future perfective plural)
заува́жите (future perfective plural second-person)
заува́жать (future perfective plural third-person)
заува́жмо (first-person imperative plural)
заува́ж (imperative second-person singular)
заува́жте (imperative plural second-person)
заува́жив (masculine past singular)
заува́жили (masculine past plural)
заува́жила (feminine past singular)
заува́жили (feminine past plural)
заува́жило (neuter past singular)
заува́жили (neuter past plural)

Uk-зауважити.ogg

From за- (za-) + ува́жити (uvážyty). Compare Belarusian заўва́жыць (zaŭvážycʹ), Polish zauważyć.

(transitive) to note, to notice, to observe, to remark (on/upon/that) (make a comment or observation)

(intransitive) to issue a rebuke, to comment reprovingly


зауважувати

заува́жувати

заува́жувати • (zauvážuvaty) impf (perfective заува́жити)

заува́жувати (canonical)
zauvážuvaty (romanization)
заува́жити (perfective)
заува́жувати (imperfective infinitive)
заува́жувать (imperfective infinitive)
заува́жуючи (adverbial imperfective present)
заува́жувавши (adverbial imperfective past)
заува́жую (first-person imperfective present singular)
бу́ду заува́жувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду заува́жувать (first-person future imperfective singular)
заува́жуватиму (first-person future imperfective singular)
заува́жуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш заува́жувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш заува́жувать (future imperfective second-person singular)
заува́жуватимеш (future imperfective second-person singular)
заува́жує (imperfective present singular third-person)
бу́де заува́жувати (future imperfective singular third-person)
бу́де заува́жувать (future imperfective singular third-person)
заува́жуватиме (future imperfective singular third-person)
заува́жуєм (first-person imperfective plural present)
заува́жуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо заува́жувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо заува́жувать (first-person future imperfective plural)
заува́жуватимемо (first-person future imperfective plural)
заува́жуватимем (first-person future imperfective plural)
заува́жуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете заува́жувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете заува́жувать (future imperfective plural second-person)
заува́жуватимете (future imperfective plural second-person)
заува́жують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть заува́жувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть заува́жувать (future imperfective plural third-person)
заува́жуватимуть (future imperfective plural third-person)
заува́жуймо (first-person imperative plural)
заува́жуй (imperative second-person singular)
заува́жуйте (imperative plural second-person)
заува́жував (masculine past singular)
заува́жували (masculine past plural)
заува́жувала (feminine past singular)
заува́жували (feminine past plural)
заува́жувало (neuter past singular)
заува́жували (neuter past plural)

[zɐʊˈʋaʒʊʋɐte]

Uk-зауважувати.ogg

From заува́жити (zauvážyty) + -увати (-uvaty). Compare Belarusian заўважа́ць (zaŭvažácʹ), Polish zauważać.


інкримінувати

uk-verb

інкримінува́ти

інкримінува́ти • (inkryminuváty) impf or pf

інкримінува́ти (canonical)
inkryminuváty (romanization)
інкримінува́ти (infinitive)
інкримінува́ть (infinitive)
інкриміно́ваний (passive past)
impersonal: інкриміно́вано (passive past)
інкриміну́ючи (adverbial present)
інкримінува́вши (adverbial past)
інкриміну́ю (first-person future singular)
бу́ду йнкримінува́ти (first-person singular)
бу́ду йнкримінува́ть (first-person singular)
інкримінува́тиму (first-person singular)
інкриміну́єш (future second-person singular)
бу́деш інкримінува́ти (second-person singular)
бу́деш інкримінува́ть (second-person singular)
інкримінува́тимеш (second-person singular)
інкриміну́є (future singular third-person)
бу́де йнкримінува́ти (singular third-person)
бу́де йнкримінува́ть (singular third-person)
інкримінува́тиме (singular third-person)
інкриміну́єм (first-person future plural)
інкриміну́ємо (first-person future plural)
бу́демо йнкримінува́ти (first-person plural)
бу́демо йнкримінува́ть (first-person plural)
інкримінува́тимемо (first-person plural)
інкримінува́тимем (first-person plural)
інкриміну́єте (future plural second-person)
бу́дете йнкримінува́ти (plural second-person)
бу́дете йнкримінува́ть (plural second-person)
інкримінува́тимете (plural second-person)
інкриміну́ють (future plural third-person)
бу́дуть інкримінува́ти (plural third-person)
бу́дуть інкримінува́ть (plural third-person)
інкримінува́тимуть (plural third-person)
інкриміну́ймо (first-person imperative plural)
інкриміну́й (imperative second-person singular)
інкриміну́йте (imperative plural second-person)
інкримінува́в (masculine past singular)
інкримінува́ли (masculine past plural)
інкримінува́ла (feminine past singular)
інкримінува́ли (feminine past plural)
інкримінува́ло (neuter past singular)
інкримінува́ли (neuter past plural)

Uk-інкримінувати.ogg

Derived via Western European languages from Latin incriminō + -ува́ти (-uváty). Compare Russian инкримини́ровать (inkriminírovatʹ), Belarusian інкрымінава́ць (inkryminavácʹ), Polish inkryminować.

cog

инкримини́ровать

інкрымінава́ць

кому́сь комусь

(law) to incriminate (:someone in/with something), to impute (:something to someone — кому́сь (dative) щось (accusative)) (make an accusation or bring an indictment in respect of)


перелічити

uk-verb

перелі́чувати

перелічи́ти • (pereličýty) pf (imperfective перелі́чувати)

перелічи́ти (canonical)
pereličýty (romanization)
перелі́чувати (imperfective)
перелічи́ти (infinitive perfective)
перелічи́ть (infinitive perfective)
перелі́чений (passive past perfective)
impersonal: перелі́чено (passive past perfective)
перелічи́вши (adverbial past perfective)
перелічу́ (first-person future perfective singular)
перелі́чиш (future perfective second-person singular)
перелі́чить (future perfective singular third-person)
перелі́чим (first-person future perfective plural)
перелі́чимо (first-person future perfective plural)
перелі́чите (future perfective plural second-person)
перелі́чать (future perfective plural third-person)
перелічі́м (first-person imperative plural)
перелічі́мо (first-person imperative plural)
перелічи́ (imperative second-person singular)
перелічі́ть (imperative plural second-person)
перелічи́в (masculine past singular)
перелічи́ли (masculine past plural)
перелічи́ла (feminine past singular)
перелічи́ли (feminine past plural)
перелічи́ло (neuter past singular)
перелічи́ли (neuter past plural)

Uk-перелічити.ogg

From пере- (pere-) + лічи́ти (ličýty). Compare Belarusian пералічы́ць (pjeraličýcʹ), Polish przeliczyć.


перелічувати

перелі́чувати

перелі́чувати • (perelíčuvaty) impf (perfective перелічи́ти)

перелі́чувати (canonical)
perelíčuvaty (romanization)
перелічи́ти (perfective)
перелі́чувати (imperfective infinitive)
перелі́чувать (imperfective infinitive)
перелі́чуваний (imperfective passive past)
impersonal: перелі́чувано (imperfective passive past)
перелі́чуючи (adverbial imperfective present)
перелі́чувавши (adverbial imperfective past)
перелі́чую (first-person imperfective present singular)
бу́ду перелі́чувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду перелі́чувать (first-person future imperfective singular)
перелі́чуватиму (first-person future imperfective singular)
перелі́чуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш перелі́чувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш перелі́чувать (future imperfective second-person singular)
перелі́чуватимеш (future imperfective second-person singular)
перелі́чує (imperfective present singular third-person)
бу́де перелі́чувати (future imperfective singular third-person)
бу́де перелі́чувать (future imperfective singular third-person)
перелі́чуватиме (future imperfective singular third-person)
перелі́чуєм (first-person imperfective plural present)
перелі́чуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо перелі́чувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо перелі́чувать (first-person future imperfective plural)
перелі́чуватимемо (first-person future imperfective plural)
перелі́чуватимем (first-person future imperfective plural)
перелі́чуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете перелі́чувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете перелі́чувать (future imperfective plural second-person)
перелі́чуватимете (future imperfective plural second-person)
перелі́чують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть перелі́чувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть перелі́чувать (future imperfective plural third-person)
перелі́чуватимуть (future imperfective plural third-person)
перелі́чуймо (first-person imperative plural)
перелі́чуй (imperative second-person singular)
перелі́чуйте (imperative plural second-person)
перелі́чував (masculine past singular)
перелі́чували (masculine past plural)
перелі́чувала (feminine past singular)
перелі́чували (feminine past plural)
перелі́чувало (neuter past singular)
перелі́чували (neuter past plural)

Uk-перелічувати.ogg

From перелічи́ти (pereličýty) + -увати (-uvaty). Compare Belarusian пералі́чваць (pjeralíčvacʹ), Polish przeliczać.

cog

пералі́чваць


обійти

uk-verb

обійти́ • (obijtý) pf (imperfective обхо́дити)

обійти́ (canonical)
obijtý (romanization)
обхо́дити (imperfective)
обійти́ (infinitive perfective)
обі́йдений (passive past perfective)
impersonal: обі́йдено (passive past perfective)
обійшо́вши (adverbial past perfective)
обійду́ (first-person future perfective singular)
обі́йдеш (future perfective second-person singular)
обі́йде (future perfective singular third-person)
обі́йдем (first-person future perfective plural)
обі́йдемо (first-person future perfective plural)
обі́йдете (future perfective plural second-person)
обі́йдуть (future perfective plural third-person)
обійді́м (first-person imperative plural)
обійді́мо (first-person imperative plural)
обійди́ (imperative second-person singular)
обійді́ть (imperative plural second-person)
обійшо́в (masculine past singular)
обійшли́ (masculine past plural)
обійшла́ (feminine past singular)
обійшли́ (feminine past plural)
обійшло́ (neuter past singular)
обійшли́ (neuter past plural)

From обі- (obi-) + йти (jty), cognate with Russian обойти (obojti).

(transitive) to circumvent, to go around, get around, bypass, outflank


мрячити

мрячи́ти (canonical)
mrjačýty (romanization)
мрячи́ти (imperfective infinitive)
мрячи́ть (imperfective infinitive)
мрячачи́ (adverbial imperfective present)
мрячи́вши (adverbial imperfective past)
мрячи́ть (imperfective present singular third-person)
бу́де мрячи́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де мрячи́ть (future imperfective singular third-person)
мрячи́тиме (future imperfective singular third-person)
мряча́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть мрячи́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть мрячи́ть (future imperfective plural third-person)
мрячи́тимуть (future imperfective plural third-person)
мрячи́в (masculine past singular)
мрячи́ли (masculine past plural)
мрячи́ла (feminine past singular)
мрячи́ли (feminine past plural)
мрячи́ло (neuter past singular)
мрячи́ли (neuter past plural)

Uk-мрячити.ogg

мрі́ти мріти#Ukrainian

(dialectal) Synonym of мрі́ти impf (mríty, “to be barely visible”).


плюнути

плю́нути • (pljúnuty) pf (imperfective плюва́ти)

плю́нути (canonical)
pljúnuty (romanization)
плюва́ти (imperfective)
плю́нути (infinitive perfective)
плю́нуть (infinitive perfective)
плю́нувши (adverbial past perfective)
плю́ну (first-person future perfective singular)
плю́неш (future perfective second-person singular)
плю́не (future perfective singular third-person)
плю́нем (first-person future perfective plural)
плю́немо (first-person future perfective plural)
плю́нете (future perfective plural second-person)
плю́нуть (future perfective plural third-person)
плю́ньмо (first-person imperative plural)
плюнь (imperative second-person singular)
плю́ньте (imperative plural second-person)
плю́нув (masculine past singular)
плю́нули (masculine past plural)
плю́нула (feminine past singular)
плю́нули (feminine past plural)
плю́нуло (neuter past singular)
плю́нули (neuter past plural)

Uk-плюнути.ogg

Inherited from Proto-Slavic *pľьnǫti. Compare Russian плю́нуть (pljúnutʹ), Belarusian плю́нуць (pljúnucʹ), Polish plunąć.


завдячувати

завдя́чувати

завдя́чувати • (zavdjáčuvaty) impf (perfective завдя́чити)

завдя́чувати (canonical)
zavdjáčuvaty (romanization)
завдя́чити (perfective)
завдя́чувати (imperfective infinitive)
завдя́чувать (imperfective infinitive)
завдя́чуючи (adverbial imperfective present)
завдя́чувавши (adverbial imperfective past)
завдя́чую (first-person imperfective present singular)
бу́ду завдя́чувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду завдя́чувать (first-person future imperfective singular)
завдя́чуватиму (first-person future imperfective singular)
завдя́чуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш завдя́чувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш завдя́чувать (future imperfective second-person singular)
завдя́чуватимеш (future imperfective second-person singular)
завдя́чує (imperfective present singular third-person)
бу́де завдя́чувати (future imperfective singular third-person)
бу́де завдя́чувать (future imperfective singular third-person)
завдя́чуватиме (future imperfective singular third-person)
завдя́чуєм (first-person imperfective plural present)
завдя́чуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо завдя́чувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо завдя́чувать (first-person future imperfective plural)
завдя́чуватимемо (first-person future imperfective plural)
завдя́чуватимем (first-person future imperfective plural)
завдя́чуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете завдя́чувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете завдя́чувать (future imperfective plural second-person)
завдя́чуватимете (future imperfective plural second-person)
завдя́чують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть завдя́чувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть завдя́чувать (future imperfective plural third-person)
завдя́чуватимуть (future imperfective plural third-person)
завдя́чуймо (first-person imperative plural)
завдя́чуй (imperative second-person singular)
завдя́чуйте (imperative plural second-person)
завдя́чував (masculine past singular)
завдя́чували (masculine past plural)
завдя́чувала (feminine past singular)
завдя́чували (feminine past plural)
завдя́чувало (neuter past singular)
завдя́чували (neuter past plural)

[zɐu̯ˈdʲat͡ʃʊʋɐte]

From завдя́чити (zavdjáčyty) + -увати (-uvaty). Compare Polish zawdzięczać.

af

to owe (something to someone), to be indebted, to be obliged (to someone for something)

(rare) to be grateful, to be thankful (to someone for something)


висрати

uk-verb

ви́срати • (výsraty) pf (imperfective сра́ти)

ви́срати (canonical)
výsraty (romanization)
сра́ти (imperfective)
ви́срати (infinitive perfective)
ви́срать (infinitive perfective)
ви́сраний (passive past perfective)
impersonal: ви́срано (passive past perfective)
ви́сравши (adverbial past perfective)
ви́серу (first-person future perfective singular)
ви́сереш (future perfective second-person singular)
ви́сере (future perfective singular third-person)
ви́серем (first-person future perfective plural)
ви́серемо (first-person future perfective plural)
ви́серете (future perfective plural second-person)
ви́серуть (future perfective plural third-person)
ви́серім (first-person imperative plural)
ви́серімо (first-person imperative plural)
ви́сери (imperative second-person singular)
ви́серіть (imperative plural second-person)
ви́срав (masculine past singular)
ви́срали (masculine past plural)
ви́срала (feminine past singular)
ви́срали (feminine past plural)
ви́срало (neuter past singular)
ви́срали (neuter past plural)

(vulgar, slang) to shit out (to have defecated)

(vulgar, slang, figuratively, rude) to blurt out, to say something out of place and irrelevant


відбити

відби́ти • (vidbýty) pf (imperfective відбива́ти)

відби́ти (canonical)
vidbýty (romanization)
відбива́ти (imperfective)
відби́ти (infinitive perfective)
відби́ть (infinitive perfective)
відби́тий (passive past perfective)
impersonal: відби́то (passive past perfective)
відби́вши (adverbial past perfective)
відіб'ю́ (first-person future perfective singular)
відіб'є́ш (future perfective second-person singular)
відіб'є́ (future perfective singular third-person)
відіб'є́м (first-person future perfective plural)
відіб'ємо́ (first-person future perfective plural)
відіб'єте́ (future perfective plural second-person)
відіб'ю́ть (future perfective plural third-person)
відби́ймо (first-person imperative plural)
відби́й (imperative second-person singular)
відби́йте (imperative plural second-person)
відби́в (masculine past singular)
відби́ли (masculine past plural)
відби́ла (feminine past singular)
відби́ли (feminine past plural)
відби́ло (neuter past singular)
відби́ли (neuter past plural)

Uk-відбити.ogg

From від- (vid-) + би́ти (býty). Compare Russian отби́ть (otbítʹ), Belarusian адбі́ць (adbícʹ), Polish odbić.

to beat off, to break off, to knock off (detach with blows; remove by hitting)

to beat back, to beat off, to fend off, to fight off, to parry, to repel, to repulse, to ward off (:attack, blow, enemy)

(colloquial) to win over (to oneself: до се́бе)

відби́ти бажа́ння / охо́ту

to take away one’s desire, to discourage, to disincline

to turn away (from), to turn against (person or action: від + genitive)

to reflect (:light, colour, image, etc.)

to echo, to reflect, to reverberate (:sound)

(figuratively) to reflect (:qualities, concepts, etc.)

to recoil, to kick back (said of firearm)


знівечити

зні́вечити • (znívečyty) pf (imperfective ні́вечити)

зні́вечити (canonical)
znívečyty (romanization)
ні́вечити (imperfective)
зні́вечити (infinitive perfective)
зні́вечить (infinitive perfective)
зні́вечений (passive past perfective)
impersonal: зні́вечено (passive past perfective)
зні́вечивши (adverbial past perfective)
зні́вечу (first-person future perfective singular)
зні́вечиш (future perfective second-person singular)
зні́вечить (future perfective singular third-person)
зні́вечим (first-person future perfective plural)
зні́вечимо (first-person future perfective plural)
зні́вечите (future perfective plural second-person)
зні́вечать (future perfective plural third-person)
зні́вечмо (first-person imperative plural)
зні́веч (imperative second-person singular)
зні́вечте (imperative plural second-person)
зні́вечив (masculine past singular)
зні́вечили (masculine past plural)
зні́вечила (feminine past singular)
зні́вечили (feminine past plural)
зні́вечило (neuter past singular)
зні́вечили (neuter past plural)

Uk-знівечити.ogg

Borrowed from Polish zniweczyć. By surface analysis, з- (z-) + ні́вечити (nívečyty).


ковтнути

uk-verb

ковтну́ти • (kovtnúty) pf (imperfective ковта́ти)

ковтну́ти (canonical)
kovtnúty (romanization)
ковта́ти (imperfective)
ковтну́ти (infinitive perfective)
ковтну́ть (infinitive perfective)
ковтну́вши (adverbial past perfective)
ковтну́ (first-person future perfective singular)
ковтне́ш (future perfective second-person singular)
ковтне́ (future perfective singular third-person)
ковтне́м (first-person future perfective plural)
ковтнемо́ (first-person future perfective plural)
ковтнете́ (future perfective plural second-person)
ковтну́ть (future perfective plural third-person)
ковтні́м (first-person imperative plural)
ковтні́мо (first-person imperative plural)
ковтни́ (imperative second-person singular)
ковтні́ть (imperative plural second-person)
ковтну́в (masculine past singular)
ковтну́ли (masculine past plural)
ковтну́ла (feminine past singular)
ковтну́ли (feminine past plural)
ковтну́ло (neuter past singular)
ковтну́ли (neuter past plural)

Uk-ковтнути.ogg

From ковта́ти (kovtáty) + -нути (-nuty).