прискорити

uk-verb

приско́рювати

приско́рити • (pryskóryty) pf (imperfective приско́рювати)

приско́рити (canonical)
pryskóryty (romanization)
приско́рювати (imperfective)
приско́рити (infinitive perfective)
приско́рить (infinitive perfective)
приско́рений (passive past perfective)
impersonal: приско́рено (passive past perfective)
приско́ривши (adverbial past perfective)
приско́рю (first-person future perfective singular)
приско́риш (future perfective second-person singular)
приско́рить (future perfective singular third-person)
приско́рим (first-person future perfective plural)
приско́римо (first-person future perfective plural)
приско́рите (future perfective plural second-person)
приско́рять (future perfective plural third-person)
приско́рмо (first-person imperative plural)
приско́р (imperative second-person singular)
приско́рте (imperative plural second-person)
приско́рив (masculine past singular)
приско́рили (masculine past plural)
приско́рила (feminine past singular)
приско́рили (feminine past plural)
приско́рило (neuter past singular)
приско́рили (neuter past plural)

Uk-прискорити.ogg

при- (pry-) + ско́рий (skóryj, “quick”, adjective) + -ити (-yty)

af

(transitive) to accelerate, to speed up, to hasten, to quicken (cause to go faster)


поспішати

uk-verb

поспіша́ти • (pospišáty) impf (perfective поспіши́ти)

поспіша́ти (canonical)
pospišáty (romanization)
поспіши́ти (perfective)
поспіша́ти (imperfective infinitive)
поспіша́ть (imperfective infinitive)
поспіша́ючи (adverbial imperfective present)
поспіша́вши (adverbial imperfective past)
поспіша́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду поспіша́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду поспіша́ть (first-person future imperfective singular)
поспіша́тиму (first-person future imperfective singular)
поспіша́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш поспіша́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш поспіша́ть (future imperfective second-person singular)
поспіша́тимеш (future imperfective second-person singular)
поспіша́є (imperfective present singular third-person)
бу́де поспіша́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де поспіша́ть (future imperfective singular third-person)
поспіша́тиме (future imperfective singular third-person)
поспіша́єм (first-person imperfective plural present)
поспіша́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо поспіша́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо поспіша́ть (first-person future imperfective plural)
поспіша́тимемо (first-person future imperfective plural)
поспіша́тимем (first-person future imperfective plural)
поспіша́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете поспіша́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете поспіша́ть (future imperfective plural second-person)
поспіша́тимете (future imperfective plural second-person)
поспіша́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть поспіша́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть поспіша́ть (future imperfective plural third-person)
поспіша́тимуть (future imperfective plural third-person)
поспіша́ймо (first-person imperative plural)
поспіша́й (imperative second-person singular)
поспіша́йте (imperative plural second-person)
поспіша́в (masculine past singular)
поспіша́ли (masculine past plural)
поспіша́ла (feminine past singular)
поспіша́ли (feminine past plural)
поспіша́ло (neuter past singular)
поспіша́ли (neuter past plural)

Uk-поспішати.ogg

по- (po-) + спіши́ти (spišýty) + -а́ти (-áty). Compare Russian поспеша́ть (pospešátʹ), Polish pospieszać.

af

(intransitive) to hurry, to be in a hurry, to hasten, to make haste


пришвидшувати

uk-verb

пришви́дшувати

пришви́дшити

пришви́дшувати • (pryšvýdšuvaty) impf (perfective пришви́дшити)

пришви́дшувати (canonical)
pryšvýdšuvaty (romanization)
пришви́дшити (perfective)
пришви́дшувати (imperfective infinitive)
пришви́дшувать (imperfective infinitive)
пришви́дшуваний (imperfective passive past)
impersonal: пришви́дшувано (imperfective passive past)
пришви́дшуючи (adverbial imperfective present)
пришви́дшувавши (adverbial imperfective past)
пришви́дшую (first-person imperfective present singular)
бу́ду пришви́дшувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду пришви́дшувать (first-person future imperfective singular)
пришви́дшуватиму (first-person future imperfective singular)
пришви́дшуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш пришви́дшувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш пришви́дшувать (future imperfective second-person singular)
пришви́дшуватимеш (future imperfective second-person singular)
пришви́дшує (imperfective present singular third-person)
бу́де пришви́дшувати (future imperfective singular third-person)
бу́де пришви́дшувать (future imperfective singular third-person)
пришви́дшуватиме (future imperfective singular third-person)
пришви́дшуєм (first-person imperfective plural present)
пришви́дшуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо пришви́дшувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо пришви́дшувать (first-person future imperfective plural)
пришви́дшуватимемо (first-person future imperfective plural)
пришви́дшуватимем (first-person future imperfective plural)
пришви́дшуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете пришви́дшувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете пришви́дшувать (future imperfective plural second-person)
пришви́дшуватимете (future imperfective plural second-person)
пришви́дшують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть пришви́дшувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть пришви́дшувать (future imperfective plural third-person)
пришви́дшуватимуть (future imperfective plural third-person)
пришви́дшуймо (first-person imperative plural)
пришви́дшуй (imperative second-person singular)
пришви́дшуйте (imperative plural second-person)
пришви́дшував (masculine past singular)
пришви́дшували (masculine past plural)
пришви́дшувала (feminine past singular)
пришви́дшували (feminine past plural)
пришви́дшувало (neuter past singular)
пришви́дшували (neuter past plural)

[preʃˈʋɪd͡ʒʃʊʋɐte]

пришви́дш(ити) (pryšvýdš(yty)) + -увати (-uvaty)

af

пришви́дшити

пришви́дш(ити)

(transitive) to accelerate, to speed up (cause to go faster)


прискорювати

uk-verb

приско́рювати

приско́рювати • (pryskórjuvaty) impf (perfective приско́рити)

приско́рювати (canonical)
pryskórjuvaty (romanization)
приско́рити (perfective)
приско́рювати (imperfective infinitive)
приско́рювать (imperfective infinitive)
приско́рюваний (imperfective passive past)
impersonal: приско́рювано (imperfective passive past)
приско́рюючи (adverbial imperfective present)
приско́рювавши (adverbial imperfective past)
приско́рюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду приско́рювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду приско́рювать (first-person future imperfective singular)
приско́рюватиму (first-person future imperfective singular)
приско́рюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш приско́рювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш приско́рювать (future imperfective second-person singular)
приско́рюватимеш (future imperfective second-person singular)
приско́рює (imperfective present singular third-person)
бу́де приско́рювати (future imperfective singular third-person)
бу́де приско́рювать (future imperfective singular third-person)
приско́рюватиме (future imperfective singular third-person)
приско́рюєм (first-person imperfective plural present)
приско́рюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо приско́рювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо приско́рювать (first-person future imperfective plural)
приско́рюватимемо (first-person future imperfective plural)
приско́рюватимем (first-person future imperfective plural)
приско́рюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете приско́рювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете приско́рювать (future imperfective plural second-person)
приско́рюватимете (future imperfective plural second-person)
приско́рюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть приско́рювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть приско́рювать (future imperfective plural third-person)
приско́рюватимуть (future imperfective plural third-person)
приско́рюймо (first-person imperative plural)
приско́рюй (imperative second-person singular)
приско́рюйте (imperative plural second-person)
приско́рював (masculine past singular)
приско́рювали (masculine past plural)
приско́рювала (feminine past singular)
приско́рювали (feminine past plural)
приско́рювало (neuter past singular)
приско́рювали (neuter past plural)

Uk-прискорювати.ogg

приско́р(ити) (pryskór(yty)) + -ювати (-juvaty)

af

приско́р(ити)


поспішити

uk-verb

поспіши́ти • (pospišýty) pf (imperfective поспіша́ти)

поспіши́ти (canonical)
pospišýty (romanization)
поспіша́ти (imperfective)
поспіши́ти (infinitive perfective)
поспіши́ть (infinitive perfective)
поспіши́вши (adverbial past perfective)
поспішу́ (first-person future perfective singular)
поспіши́ш (future perfective second-person singular)
поспіши́ть (future perfective singular third-person)
поспіши́м (first-person future perfective plural)
поспішимо́ (first-person future perfective plural)
поспішите́ (future perfective plural second-person)
поспіша́ть (future perfective plural third-person)
поспіші́м (first-person imperative plural)
поспіші́мо (first-person imperative plural)
поспіши́ (imperative second-person singular)
поспіші́ть (imperative plural second-person)
поспіши́в (masculine past singular)
поспіши́ли (masculine past plural)
поспіши́ла (feminine past singular)
поспіши́ли (feminine past plural)
поспіши́ло (neuter past singular)
поспіши́ли (neuter past plural)

Uk-поспішити.ogg

по- (po-) + спіши́ти (spišýty). Compare Russian поспеши́ть (pospešítʹ), Polish pospieszyć.

(intransitive) to hurry, to hasten, to make haste


подвоювати

подво́ювати • (podvójuvaty) impf (perfective подво́їти)

подво́ювати (canonical)
podvójuvaty (romanization)
подво́їти (perfective)
подво́ювати (imperfective infinitive)
подво́ювать (imperfective infinitive)
подво́юваний (imperfective passive past)
impersonal: подво́ювано (imperfective passive past)
подво́юючи (adverbial imperfective present)
подво́ювавши (adverbial imperfective past)
подво́юю (first-person imperfective present singular)
бу́ду подво́ювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду подво́ювать (first-person future imperfective singular)
подво́юватиму (first-person future imperfective singular)
подво́юєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш подво́ювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш подво́ювать (future imperfective second-person singular)
подво́юватимеш (future imperfective second-person singular)
подво́ює (imperfective present singular third-person)
бу́де подво́ювати (future imperfective singular third-person)
бу́де подво́ювать (future imperfective singular third-person)
подво́юватиме (future imperfective singular third-person)
подво́юєм (first-person imperfective plural present)
подво́юємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо подво́ювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо подво́ювать (first-person future imperfective plural)
подво́юватимемо (first-person future imperfective plural)
подво́юватимем (first-person future imperfective plural)
подво́юєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете подво́ювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете подво́ювать (future imperfective plural second-person)
подво́юватимете (future imperfective plural second-person)
подво́юють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть подво́ювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть подво́ювать (future imperfective plural third-person)
подво́юватимуть (future imperfective plural third-person)
подво́юймо (first-person imperative plural)
подво́юй (imperative second-person singular)
подво́юйте (imperative plural second-person)
подво́ював (masculine past singular)
подво́ювали (masculine past plural)
подво́ювала (feminine past singular)
подво́ювали (feminine past plural)
подво́ювало (neuter past singular)
подво́ювали (neuter past plural)

Uk-подвоювати.ogg

подво́їти (podvójity) + -ювати (-juvaty)

af

(transitive, linguistics) to reduplicate


подвоїти

uk-verb

подво́їти • (podvójity) pf (imperfective подво́ювати)

подво́їти (canonical)
podvójity (romanization)
подво́ювати (imperfective)
подво́їти (infinitive perfective)
подво́їть (infinitive perfective)
подво́єний (passive past perfective)
impersonal: подво́єно (passive past perfective)
подво́ївши (adverbial past perfective)
подво́ю (first-person future perfective singular)
подво́їш (future perfective second-person singular)
подво́їть (future perfective singular third-person)
подво́їм (first-person future perfective plural)
подво́їмо (first-person future perfective plural)
подво́їте (future perfective plural second-person)
подво́ять (future perfective plural third-person)
подві́ймо (first-person imperative plural)
подві́й (imperative second-person singular)
подві́йте (imperative plural second-person)
подво́їв (masculine past singular)
подво́їли (masculine past plural)
подво́їла (feminine past singular)
подво́їли (feminine past plural)
подво́їло (neuter past singular)
подво́їли (neuter past plural)

Uk-подвоїти.ogg

по- (po-) + двої́ти (dvojíty). Compare Polish podwoić.


уявити

уяви́ти • (ujavýty) pf (imperfective уявля́ти)

уяви́ти (canonical)
ujavýty (romanization)
уявля́ти (imperfective)
уяви́ти (infinitive perfective)
уяви́ть (infinitive perfective)
уя́влений (passive past perfective)
impersonal: уя́влено (passive past perfective)
уяви́вши (adverbial past perfective)
уявлю́ (first-person future perfective singular)
уя́виш (future perfective second-person singular)
уя́вить (future perfective singular third-person)
уя́вим (first-person future perfective plural)
уя́вимо (first-person future perfective plural)
уя́вите (future perfective plural second-person)
уя́влять (future perfective plural third-person)
уяві́м (first-person imperative plural)
уяві́мо (first-person imperative plural)
уяви́ (imperative second-person singular)
уяві́ть (imperative plural second-person)
уяви́в (masculine past singular)
уяви́ли (masculine past plural)
уяви́ла (feminine past singular)
уяви́ли (feminine past plural)
уяви́ло (neuter past singular)
уяви́ли (neuter past plural)


знайтися

знахо́дитися

знайти́ся • (znajtýsja) pf (imperfective знахо́дитися)

знайти́ся (canonical)
znajtýsja (romanization)
знахо́дитися (imperfective)
знайти́ся (infinitive perfective)
знайти́сь (infinitive perfective)
знайшо́вшись (adverbial past perfective)
знайду́ся (first-person future perfective singular)
знайду́сь (first-person future perfective singular)
зна́йдешся (future perfective second-person singular)
зна́йдеться (future perfective singular third-person)
зна́йдемся (first-person future perfective plural)
зна́йдемося (first-person future perfective plural)
зна́йдемось (first-person future perfective plural)
зна́йдетеся (future perfective plural second-person)
зна́йдетесь (future perfective plural second-person)
зна́йдуться (future perfective plural third-person)
знайді́мся (first-person imperative plural)
знайді́мося (first-person imperative plural)
знайді́мось (first-person imperative plural)
знайди́ся (imperative second-person singular)
знайди́сь (imperative second-person singular)
знайді́ться (imperative plural second-person)
знайшо́вся (masculine past singular)
знайшо́всь (masculine past singular)
знайшли́ся (masculine past plural)
знайшли́сь (masculine past plural)
знайшла́ся (feminine past singular)
знайшла́сь (feminine past singular)
знайшли́ся (feminine past plural)
знайшли́сь (feminine past plural)
знайшло́ся (neuter past singular)
знайшло́сь (neuter past singular)
знайшли́ся (neuter past plural)
знайшли́сь (neuter past plural)

Uk-знайтися.ogg

From знайти́ (znajtý) + -ся (-sja). Compare Russian найти́сь (najtísʹ).

знайти́ знайти#Ukrainian

passive of знайти́ (znajtý): to be found


намокнути

намо́кнути • (namóknuty) pf (imperfective намока́ти)

намо́кнути (canonical)
namóknuty (romanization)
намока́ти (imperfective)
намо́кнути (infinitive perfective)
намо́кнуть (infinitive perfective)
намо́кнувши (adverbial past perfective)
намо́кши (adverbial past perfective)
намо́кну (first-person future perfective singular)
намо́кнеш (future perfective second-person singular)
намо́кне (future perfective singular third-person)
намо́кнем (first-person future perfective plural)
намо́кнемо (first-person future perfective plural)
намо́кнете (future perfective plural second-person)
намо́кнуть (future perfective plural third-person)
намо́кнім (first-person imperative plural)
намо́кнімо (first-person imperative plural)
намо́кни (imperative second-person singular)
намо́кніть (imperative plural second-person)
намо́кнув (masculine past singular)
намо́к (masculine past singular)
намо́кли (masculine past plural)
намо́кнули (masculine past plural)
намо́кла (feminine past singular)
намо́кнула (feminine past singular)
намо́кли (feminine past plural)
намо́кнули (feminine past plural)
намо́кло (neuter past singular)
намо́кнуло (neuter past singular)
намо́кли (neuter past plural)
намо́кнули (neuter past plural)

From на- (na-) + мо́кнути (móknuty). Compare Russian намо́кнуть (namóknutʹ).


намокати

намока́ти • (namokáty) impf (perfective намо́кнути or намо́кти)

намока́ти (canonical)
namokáty (romanization)
намо́кнути (perfective)
намо́кти (perfective)
намока́ти (imperfective infinitive)
намока́ть (imperfective infinitive)
намока́ючи (adverbial imperfective present)
намока́вши (adverbial imperfective past)
намока́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду намока́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду намока́ть (first-person future imperfective singular)
намока́тиму (first-person future imperfective singular)
намока́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш намока́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш намока́ть (future imperfective second-person singular)
намока́тимеш (future imperfective second-person singular)
намока́є (imperfective present singular third-person)
бу́де намока́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де намока́ть (future imperfective singular third-person)
намока́тиме (future imperfective singular third-person)
намока́єм (first-person imperfective plural present)
намока́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо намока́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо намока́ть (first-person future imperfective plural)
намока́тимемо (first-person future imperfective plural)
намока́тимем (first-person future imperfective plural)
намока́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете намока́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете намока́ть (future imperfective plural second-person)
намока́тимете (future imperfective plural second-person)
намока́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть намока́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть намока́ть (future imperfective plural third-person)
намока́тимуть (future imperfective plural third-person)
намока́ймо (first-person imperative plural)
намока́й (imperative second-person singular)
намока́йте (imperative plural second-person)
намока́в (masculine past singular)
намока́ли (masculine past plural)
намока́ла (feminine past singular)
намока́ли (feminine past plural)
намока́ло (neuter past singular)
намока́ли (neuter past plural)

намо́к(нути) (namók(nuty)) + -а́ти (-áty). Compare Russian намока́ть (namokátʹ).

af

намо́к(нути)


знаходитися

uk-verb

знахо́дитися

знахо́дитися • (znaxódytysja) impf (perfective знайти́ся)

знахо́дитися (canonical)
znaxódytysja (romanization)
знайти́ся (perfective)
знахо́дитися (imperfective infinitive)
знахо́дитись (imperfective infinitive)
знахо́диться (imperfective infinitive)
знахо́дячись (adverbial imperfective present)
знахо́дившись (adverbial imperfective past)
знахо́джуся (first-person imperfective present singular)
знахо́джусь (first-person imperfective present singular)
бу́ду знахо́дитися (first-person future imperfective singular)
бу́ду знахо́дитись (first-person future imperfective singular)
бу́ду знахо́диться (first-person future imperfective singular)
знахо́дитимусь (first-person future imperfective singular)
знахо́дитимуся (first-person future imperfective singular)
знахо́дишся (imperfective present second-person singular)
бу́деш знахо́дитися (future imperfective second-person singular)
бу́деш знахо́дитись (future imperfective second-person singular)
бу́деш знахо́диться (future imperfective second-person singular)
знахо́дитимешся (future imperfective second-person singular)
знахо́диться (imperfective present singular third-person)
бу́де знахо́дитися (future imperfective singular third-person)
бу́де знахо́дитись (future imperfective singular third-person)
бу́де знахо́диться (future imperfective singular third-person)
знахо́дитиметься (future imperfective singular third-person)
знахо́димся (first-person imperfective plural present)
знахо́димося (first-person imperfective plural present)
знахо́димось (first-person imperfective plural present)
бу́демо знахо́дитися (first-person future imperfective plural)
бу́демо знахо́дитись (first-person future imperfective plural)
бу́демо знахо́диться (first-person future imperfective plural)
знахо́дитимемось (first-person future imperfective plural)
знахо́дитимемося (first-person future imperfective plural)
знахо́дитимемся (first-person future imperfective plural)
знахо́дитеся (imperfective plural present second-person)
знахо́дитесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете знахо́дитися (future imperfective plural second-person)
бу́дете знахо́дитись (future imperfective plural second-person)
бу́дете знахо́диться (future imperfective plural second-person)
знахо́дитиметесь (future imperfective plural second-person)
знахо́дитиметеся (future imperfective plural second-person)
знахо́дяться (imperfective plural present third-person)
бу́дуть знахо́дитися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть знахо́дитись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть знахо́диться (future imperfective plural third-person)
знахо́дитимуться (future imperfective plural third-person)
знахо́дьмося (first-person imperative plural)
знахо́дьмось (first-person imperative plural)
знахо́дься (imperative second-person singular)
знахо́дьтеся (imperative plural second-person)
знахо́дьтесь (imperative plural second-person)
знахо́дився (masculine past singular)
знахо́дивсь (masculine past singular)
знахо́дилися (masculine past plural)
знахо́дились (masculine past plural)
знахо́дилася (feminine past singular)
знахо́дилась (feminine past singular)
знахо́дилися (feminine past plural)
знахо́дились (feminine past plural)
знахо́дилося (neuter past singular)
знахо́дилось (neuter past singular)
знахо́дилися (neuter past plural)
знахо́дились (neuter past plural)

uk-conj

знахо́дитися<4a.impf>

Uk-знаходитися.ogg

From знахо́дити (znaxódyty) + -ся (-sja). Compare Belarusian знахо́дзіцца (znaxódzicca), Polish znachodzić się.

cog

знахо́дзіцца

знахо́дити знаходити#Ukrainian

passive of знахо́дити (znaxódyty): to be found

to be, to be located, to be situated, to be found


мандрувати

мандрува́ти (canonical)
mandruváty (romanization)
мандрува́ти (imperfective infinitive)
мандрува́ть (imperfective infinitive)
мандру́ючи (adverbial imperfective present)
мандрува́вши (adverbial imperfective past)
мандру́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду мандрува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду мандрува́ть (first-person future imperfective singular)
мандрува́тиму (first-person future imperfective singular)
мандру́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш мандрува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш мандрува́ть (future imperfective second-person singular)
мандрува́тимеш (future imperfective second-person singular)
мандру́є (imperfective present singular third-person)
бу́де мандрува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де мандрува́ть (future imperfective singular third-person)
мандрува́тиме (future imperfective singular third-person)
мандру́єм (first-person imperfective plural present)
мандру́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо мандрува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо мандрува́ть (first-person future imperfective plural)
мандрува́тимемо (first-person future imperfective plural)
мандрува́тимем (first-person future imperfective plural)
мандру́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете мандрува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете мандрува́ть (future imperfective plural second-person)
мандрува́тимете (future imperfective plural second-person)
мандру́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть мандрува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть мандрува́ть (future imperfective plural third-person)
мандрува́тимуть (future imperfective plural third-person)
мандру́ймо (first-person imperative plural)
мандру́й (imperative second-person singular)
мандру́йте (imperative plural second-person)
мандрува́в (masculine past singular)
мандрува́ли (masculine past plural)
мандрува́ла (feminine past singular)
мандрува́ли (feminine past plural)
мандрува́ло (neuter past singular)
мандрува́ли (neuter past plural)

Uk-мандрувати.ogg

(intransitive) to travel, to voyage, to tour, to wander, to roam, to rove, to peregrinate, to itinerate (go from place to place)


подорожувати

uk-verb

подорожува́ти

подорожува́ти • (podorožuváty) impf

подорожува́ти (canonical)
podorožuváty (romanization)
подорожува́ти (imperfective infinitive)
подорожува́ть (imperfective infinitive)
подорожу́ючи (adverbial imperfective present)
подорожува́вши (adverbial imperfective past)
подорожу́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду подорожува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду подорожува́ть (first-person future imperfective singular)
подорожува́тиму (first-person future imperfective singular)
подорожу́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш подорожува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш подорожува́ть (future imperfective second-person singular)
подорожува́тимеш (future imperfective second-person singular)
подорожу́є (imperfective present singular third-person)
бу́де подорожува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де подорожува́ть (future imperfective singular third-person)
подорожува́тиме (future imperfective singular third-person)
подорожу́єм (first-person imperfective plural present)
подорожу́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо подорожува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо подорожува́ть (first-person future imperfective plural)
подорожува́тимемо (first-person future imperfective plural)
подорожува́тимем (first-person future imperfective plural)
подорожу́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете подорожува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете подорожува́ть (future imperfective plural second-person)
подорожува́тимете (future imperfective plural second-person)
подорожу́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть подорожува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть подорожува́ть (future imperfective plural third-person)
подорожува́тимуть (future imperfective plural third-person)
подорожу́ймо (first-person imperative plural)
подорожу́й (imperative second-person singular)
подорожу́йте (imperative plural second-person)
подорожува́в (masculine past singular)
подорожува́ли (masculine past plural)
подорожува́ла (feminine past singular)
подорожува́ли (feminine past plural)
подорожува́ло (neuter past singular)
подорожува́ли (neuter past plural)

Uk-подорожувати.ogg

From по́дорож (pódorož) + -увати (-uvaty). Compare Polish podróżować.

(intransitive) to travel, to voyage, to journey


промокнути

промо́кнути • (promóknuty) pf (imperfective промока́ти)

промо́кнути (canonical)
promóknuty (romanization)
промока́ти (imperfective)
промо́кнути (infinitive perfective)
промо́кнуть (infinitive perfective)
промо́клий (active past perfective)
промо́кнувши (adverbial past perfective)
промо́кши (adverbial past perfective)
промо́кну (first-person future perfective singular)
промо́кнеш (future perfective second-person singular)
промо́кне (future perfective singular third-person)
промо́кнем (first-person future perfective plural)
промо́кнемо (first-person future perfective plural)
промо́кнете (future perfective plural second-person)
промо́кнуть (future perfective plural third-person)
промо́кнім (first-person imperative plural)
промо́кнімо (first-person imperative plural)
промо́кни (imperative second-person singular)
промо́кніть (imperative plural second-person)
промо́кнув (masculine past singular)
промо́к (masculine past singular)
промо́кли (masculine past plural)
промо́кнули (masculine past plural)
промо́кла (feminine past singular)
промо́кнула (feminine past singular)
промо́кли (feminine past plural)
промо́кнули (feminine past plural)
промо́кло (neuter past singular)
промо́кнуло (neuter past singular)
промо́кли (neuter past plural)
промо́кнули (neuter past plural)

From про- (pro-) + мо́кнути (móknuty). Compare Russian промо́кнуть (promóknutʹ).

промо́кнути до кісто́к

to get soaked to the bone (literally, “to get soaked to the bones”)

промо́кнути до ни́тки

to get soaked to the skin (literally, “to get soaked to the thread”)

(intransitive) to get soaked, to get drenched, to get sopping wet, to get soaking wet

(intransitive) to let water in/through, to not be waterproof


промокнути

промокну́ти • (promoknúty) pf (imperfective промока́ти)

промокну́ти (canonical)
promoknúty (romanization)
промока́ти (imperfective)
промокну́ти (infinitive perfective)
промокну́ть (infinitive perfective)
промокну́вши (adverbial past perfective)
промокну́ (first-person future perfective singular)
промокне́ш (future perfective second-person singular)
промокне́ (future perfective singular third-person)
промокне́м (first-person future perfective plural)
промокнемо́ (first-person future perfective plural)
промокнете́ (future perfective plural second-person)
промокну́ть (future perfective plural third-person)
промокні́м (first-person imperative plural)
промокні́мо (first-person imperative plural)
промокни́ (imperative second-person singular)
промокні́ть (imperative plural second-person)
промокну́в (masculine past singular)
промокну́ли (masculine past plural)
промокну́ла (feminine past singular)
промокну́ли (feminine past plural)
промокну́ло (neuter past singular)
промокну́ли (neuter past plural)

Uk-промокнути.ogg

Cognate with Russian промокну́ть (promoknútʹ).

(transitive) to dab dry, to blot (deprive of moisture by means of contact with absorbent material)


промокати

промока́ти • (promokáty) impf (perfective промо́кнути)

промока́ти (canonical)
promokáty (romanization)
промо́кнути (perfective)
промока́ти (imperfective infinitive)
промока́ть (imperfective infinitive)
промока́ючи (adverbial imperfective present)
промока́вши (adverbial imperfective past)
промока́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду промока́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду промока́ть (first-person future imperfective singular)
промока́тиму (first-person future imperfective singular)
промока́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш промока́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш промока́ть (future imperfective second-person singular)
промока́тимеш (future imperfective second-person singular)
промока́є (imperfective present singular third-person)
бу́де промока́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де промока́ть (future imperfective singular third-person)
промока́тиме (future imperfective singular third-person)
промока́єм (first-person imperfective plural present)
промока́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо промока́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо промока́ть (first-person future imperfective plural)
промока́тимемо (first-person future imperfective plural)
промока́тимем (first-person future imperfective plural)
промока́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете промока́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете промока́ть (future imperfective plural second-person)
промока́тимете (future imperfective plural second-person)
промока́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть промока́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть промока́ть (future imperfective plural third-person)
промока́тимуть (future imperfective plural third-person)
промока́ймо (first-person imperative plural)
промока́й (imperative second-person singular)
промока́йте (imperative plural second-person)
промока́в (masculine past singular)
промока́ли (masculine past plural)
промока́ла (feminine past singular)
промока́ли (feminine past plural)
промока́ло (neuter past singular)
промока́ли (neuter past plural)

From промо́кнути (promóknuty) + -а́ти (-áty). Compare Russian промока́ть (promokátʹ).


промокати

промока́ти • (promokáty) impf (perfective промокну́ти)

промока́ти (canonical)
promokáty (romanization)
промокну́ти (perfective)
промока́ти (imperfective infinitive)
промока́ть (imperfective infinitive)
промока́ючи (adverbial imperfective present)
промока́вши (adverbial imperfective past)
промока́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду промока́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду промока́ть (first-person future imperfective singular)
промока́тиму (first-person future imperfective singular)
промока́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш промока́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш промока́ть (future imperfective second-person singular)
промока́тимеш (future imperfective second-person singular)
промока́є (imperfective present singular third-person)
бу́де промока́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де промока́ть (future imperfective singular third-person)
промока́тиме (future imperfective singular third-person)
промока́єм (first-person imperfective plural present)
промока́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо промока́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо промока́ть (first-person future imperfective plural)
промока́тимемо (first-person future imperfective plural)
промока́тимем (first-person future imperfective plural)
промока́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете промока́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете промока́ть (future imperfective plural second-person)
промока́тимете (future imperfective plural second-person)
промока́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть промока́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть промока́ть (future imperfective plural third-person)
промока́тимуть (future imperfective plural third-person)
промока́ймо (first-person imperative plural)
промока́й (imperative second-person singular)
промока́йте (imperative plural second-person)
промока́в (masculine past singular)
промока́ли (masculine past plural)
промока́ла (feminine past singular)
промока́ли (feminine past plural)
промока́ло (neuter past singular)
промока́ли (neuter past plural)

From промокну́ти (promoknúty) + -а́ти (-áty). Compare Russian промока́ть (promokátʹ).


капітулювати

капітулюва́ти

капітулюва́ти • (kapituljuváty) impf or pf

капітулюва́ти (canonical)
kapituljuváty (romanization)
капітулюва́ти (infinitive)
капітулюва́ть (infinitive)
капітулю́ючи (adverbial present)
капітулюва́вши (adverbial past)
капітулю́ю (first-person future singular)
бу́ду капітулюва́ти (first-person singular)
бу́ду капітулюва́ть (first-person singular)
капітулюва́тиму (first-person singular)
капітулю́єш (future second-person singular)
бу́деш капітулюва́ти (second-person singular)
бу́деш капітулюва́ть (second-person singular)
капітулюва́тимеш (second-person singular)
капітулю́є (future singular third-person)
бу́де капітулюва́ти (singular third-person)
бу́де капітулюва́ть (singular third-person)
капітулюва́тиме (singular third-person)
капітулю́єм (first-person future plural)
капітулю́ємо (first-person future plural)
бу́демо капітулюва́ти (first-person plural)
бу́демо капітулюва́ть (first-person plural)
капітулюва́тимемо (first-person plural)
капітулюва́тимем (first-person plural)
капітулю́єте (future plural second-person)
бу́дете капітулюва́ти (plural second-person)
бу́дете капітулюва́ть (plural second-person)
капітулюва́тимете (plural second-person)
капітулю́ють (future plural third-person)
бу́дуть капітулюва́ти (plural third-person)
бу́дуть капітулюва́ть (plural third-person)
капітулюва́тимуть (plural third-person)
капітулю́ймо (first-person imperative plural)
капітулю́й (imperative second-person singular)
капітулю́йте (imperative plural second-person)
капітулюва́в (masculine past singular)
капітулюва́ли (masculine past plural)
капітулюва́ла (feminine past singular)
капітулюва́ли (feminine past plural)
капітулюва́ло (neuter past singular)
капітулюва́ли (neuter past plural)

Borrowed from Polish kapitulować, from Medieval Latin capitulāre. Compare Russian капитули́ровать (kapitulírovatʹ), Belarusian капітулява́ць (kapituljavácʹ).

cog

капитули́ровать

капітулява́ць


збагатити

uk-verb

збага́чувати

збагати́ти • (zbahatýty) pf (imperfective збага́чувати)

збагати́ти (canonical)
zbahatýty (romanization)
збага́чувати (imperfective)
збагати́ти (infinitive perfective)
збагати́ть (infinitive perfective)
збага́чений (passive past perfective)
impersonal: збага́чено (passive past perfective)
збагати́вши (adverbial past perfective)
збагачу́ (first-person future perfective singular)
збага́тиш (future perfective second-person singular)
збагати́ш (future perfective second-person singular)
збага́тить (future perfective singular third-person)
збагати́ть (future perfective singular third-person)
збага́тим (first-person future perfective plural)
збага́тимо (first-person future perfective plural)
збагати́м (first-person future perfective plural)
збагатимо́ (first-person future perfective plural)
збага́тите (future perfective plural second-person)
збагатите́ (future perfective plural second-person)
збага́тять (future perfective plural third-person)
збагатя́ть (future perfective plural third-person)
збагаті́м (first-person imperative plural)
збагаті́мо (first-person imperative plural)
збагати́ (imperative second-person singular)
збагаті́ть (imperative plural second-person)
збагати́в (masculine past singular)
збагати́ли (masculine past plural)
збагати́ла (feminine past singular)
збагати́ли (feminine past plural)
збагати́ло (neuter past singular)
збагати́ли (neuter past plural)

Uk-збагатити.ogg

з- (z-) + бага́тий (bahátyj, “rich”) + -ити (-yty)

af

(transitive, literal, figurative) to enrich, to make rich, to make richer


заучити

uk-verb

заучи́ти • (zaučýty) pf (imperfective зау́чувати)

заучи́ти (canonical)
zaučýty (romanization)
зау́чувати (imperfective)
заучи́ти (infinitive perfective)
заучи́ть (infinitive perfective)
зау́чений (passive past perfective)
impersonal: зау́чено (passive past perfective)
заучи́вши (adverbial past perfective)
заучу́ (first-person future perfective singular)
зау́чиш (future perfective second-person singular)
зау́чить (future perfective singular third-person)
зау́чим (first-person future perfective plural)
зау́чимо (first-person future perfective plural)
зау́чите (future perfective plural second-person)
зау́чать (future perfective plural third-person)
заучі́м (first-person imperative plural)
заучі́мо (first-person imperative plural)
заучи́ (imperative second-person singular)
заучі́ть (imperative plural second-person)
заучи́в (masculine past singular)
заучи́ли (masculine past plural)
заучи́ла (feminine past singular)
заучи́ли (feminine past plural)
заучи́ло (neuter past singular)
заучи́ли (neuter past plural)

[zɐʊˈt͡ʃɪte]

From за- (za-) + учи́ти (učýty). Compare Russian заучи́ть (zaučítʹ).

(transitive) to learn (off) by heart, to memorize


зволожити

зволо́жувати

зволо́жити • (zvolóžyty) pf (imperfective зволо́жувати)

зволо́жити (canonical)
zvolóžyty (romanization)
зволо́жувати (imperfective)
зволо́жити (infinitive perfective)
зволо́жить (infinitive perfective)
зволо́жений (passive past perfective)
impersonal: зволо́жено (passive past perfective)
зволо́живши (adverbial past perfective)
зволо́жу (first-person future perfective singular)
зволо́жиш (future perfective second-person singular)
зволо́жить (future perfective singular third-person)
зволо́жим (first-person future perfective plural)
зволо́жимо (first-person future perfective plural)
зволо́жите (future perfective plural second-person)
зволо́жать (future perfective plural third-person)
зволо́жмо (first-person imperative plural)
зволо́ж (imperative second-person singular)
зволо́жте (imperative plural second-person)
зволо́жив (masculine past singular)
зволо́жили (masculine past plural)
зволо́жила (feminine past singular)
зволо́жили (feminine past plural)
зволо́жило (neuter past singular)
зволо́жили (neuter past plural)

з- (z-) + воло́га (volóha, “moisture”) + -ити (-yty)

af

(transitive) to moisten, to dampen, to wet, to humidify


збагачувати

uk-verb

збага́чувати

збага́чувати • (zbaháčuvaty) impf (perfective збагати́ти)

збага́чувати (canonical)
zbaháčuvaty (romanization)
збагати́ти (perfective)
збага́чувати (imperfective infinitive)
збага́чувать (imperfective infinitive)
збага́чуваний (imperfective passive past)
impersonal: збага́чувано (imperfective passive past)
збага́чуючи (adverbial imperfective present)
збага́чувавши (adverbial imperfective past)
збага́чую (first-person imperfective present singular)
бу́ду збага́чувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду збага́чувать (first-person future imperfective singular)
збага́чуватиму (first-person future imperfective singular)
збага́чуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш збага́чувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш збага́чувать (future imperfective second-person singular)
збага́чуватимеш (future imperfective second-person singular)
збага́чує (imperfective present singular third-person)
бу́де збага́чувати (future imperfective singular third-person)
бу́де збага́чувать (future imperfective singular third-person)
збага́чуватиме (future imperfective singular third-person)
збага́чуєм (first-person imperfective plural present)
збага́чуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо збага́чувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо збага́чувать (first-person future imperfective plural)
збага́чуватимемо (first-person future imperfective plural)
збага́чуватимем (first-person future imperfective plural)
збага́чуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете збага́чувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете збага́чувать (future imperfective plural second-person)
збага́чуватимете (future imperfective plural second-person)
збага́чують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть збага́чувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть збага́чувать (future imperfective plural third-person)
збага́чуватимуть (future imperfective plural third-person)
збага́чуймо (first-person imperative plural)
збага́чуй (imperative second-person singular)
збага́чуйте (imperative plural second-person)
збага́чував (masculine past singular)
збага́чували (masculine past plural)
збага́чувала (feminine past singular)
збага́чували (feminine past plural)
збага́чувало (neuter past singular)
збага́чували (neuter past plural)

[zbɐˈɦat͡ʃʊʋɐte]

Uk-збагачувати.ogg

збагат(и́ти) (zbahat(ýty)) + -увати (-uvaty)

af

збагат(и́ти)


заучувати

uk-verb

зау́чувати • (zaúčuvaty) impf (perfective заучи́ти)

зау́чувати (canonical)
zaúčuvaty (romanization)
заучи́ти (perfective)
зау́чувати (imperfective infinitive)
зау́чувать (imperfective infinitive)
зау́чуючи (adverbial imperfective present)
зау́чувавши (adverbial imperfective past)
зау́чую (first-person imperfective present singular)
бу́ду зау́чувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду зау́чувать (first-person future imperfective singular)
зау́чуватиму (first-person future imperfective singular)
зау́чуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зау́чувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш зау́чувать (future imperfective second-person singular)
зау́чуватимеш (future imperfective second-person singular)
зау́чує (imperfective present singular third-person)
бу́де зау́чувати (future imperfective singular third-person)
бу́де зау́чувать (future imperfective singular third-person)
зау́чуватиме (future imperfective singular third-person)
зау́чуєм (first-person imperfective plural present)
зау́чуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зау́чувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо зау́чувать (first-person future imperfective plural)
зау́чуватимемо (first-person future imperfective plural)
зау́чуватимем (first-person future imperfective plural)
зау́чуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зау́чувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете зау́чувать (future imperfective plural second-person)
зау́чуватимете (future imperfective plural second-person)
зау́чують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зау́чувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зау́чувать (future imperfective plural third-person)
зау́чуватимуть (future imperfective plural third-person)
зау́чуймо (first-person imperative plural)
зау́чуй (imperative second-person singular)
зау́чуйте (imperative plural second-person)
зау́чував (masculine past singular)
зау́чували (masculine past plural)
зау́чувала (feminine past singular)
зау́чували (feminine past plural)
зау́чувало (neuter past singular)
зау́чували (neuter past plural)

[zɐˈut͡ʃʊʋɐte]

From зауч(и́ти) (zauč(ýty)) + -увати (-uvaty). Compare Russian зау́чивать (zaúčivatʹ).

af

зау́чувати напа́м'ять


зволожувати

uk-verb

зволо́жувати

зволо́жувати • (zvolóžuvaty) impf (perfective зволо́жити)

зволо́жувати (canonical)
zvolóžuvaty (romanization)
зволо́жити (perfective)
зволо́жувати (imperfective infinitive)
зволо́жувать (imperfective infinitive)
зволо́жуваний (imperfective passive past)
impersonal: зволо́жувано (imperfective passive past)
зволо́жуючи (adverbial imperfective present)
зволо́жувавши (adverbial imperfective past)
зволо́жую (first-person imperfective present singular)
бу́ду зволо́жувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду зволо́жувать (first-person future imperfective singular)
зволо́жуватиму (first-person future imperfective singular)
зволо́жуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зволо́жувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш зволо́жувать (future imperfective second-person singular)
зволо́жуватимеш (future imperfective second-person singular)
зволо́жує (imperfective present singular third-person)
бу́де зволо́жувати (future imperfective singular third-person)
бу́де зволо́жувать (future imperfective singular third-person)
зволо́жуватиме (future imperfective singular third-person)
зволо́жуєм (first-person imperfective plural present)
зволо́жуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зволо́жувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо зволо́жувать (first-person future imperfective plural)
зволо́жуватимемо (first-person future imperfective plural)
зволо́жуватимем (first-person future imperfective plural)
зволо́жуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зволо́жувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете зволо́жувать (future imperfective plural second-person)
зволо́жуватимете (future imperfective plural second-person)
зволо́жують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зволо́жувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зволо́жувать (future imperfective plural third-person)
зволо́жуватимуть (future imperfective plural third-person)
зволо́жуймо (first-person imperative plural)
зволо́жуй (imperative second-person singular)
зволо́жуйте (imperative plural second-person)
зволо́жував (masculine past singular)
зволо́жували (masculine past plural)
зволо́жувала (feminine past singular)
зволо́жували (feminine past plural)
зволо́жувало (neuter past singular)
зволо́жували (neuter past plural)

[zwɔˈɫɔʒʊʋɐte]

зволо́ж(ити) (zvolóž(yty)) + -увати (-uvaty)

af

зволо́ж(ити)


уповноважити

uk-verb

уповнова́жити

уповнова́жувати

уповнова́жити • (upovnovážyty) pf (imperfective уповнова́жувати)

уповнова́жити (canonical)
upovnovážyty (romanization)
уповнова́жувати (imperfective)
уповнова́жити (infinitive perfective)
уповнова́жить (infinitive perfective)
уповнова́жений (passive past perfective)
impersonal: уповнова́жено (passive past perfective)
уповнова́живши (adverbial past perfective)
уповнова́жу (first-person future perfective singular)
уповнова́жиш (future perfective second-person singular)
уповнова́жить (future perfective singular third-person)
уповнова́жим (first-person future perfective plural)
уповнова́жимо (first-person future perfective plural)
уповнова́жите (future perfective plural second-person)
уповнова́жать (future perfective plural third-person)
уповнова́жмо (first-person imperative plural)
уповнова́ж (imperative second-person singular)
уповнова́жте (imperative plural second-person)
уповнова́жив (masculine past singular)
уповнова́жили (masculine past plural)
уповнова́жила (feminine past singular)
уповнова́жили (feminine past plural)
уповнова́жило (neuter past singular)
уповнова́жили (neuter past plural)

Uk-уповноважити.ogg

Calque of Polish upełnomocnić. Analyzable as у- (u-) + повнова́жний (povnovážnyj, “plenipotentiary”) + -ити (-yty).

af

повнова́жний

(transitive) to authorize, to empower, to depute (invest with power to act)


започаткувати

uk-verb

започаткува́ти

започатко́вувати

започаткува́ти • (započatkuváty) pf (imperfective започатко́вувати)

започаткува́ти (canonical)
započatkuváty (romanization)
започатко́вувати (imperfective)
започаткува́ти (infinitive perfective)
започаткува́ть (infinitive perfective)
започатко́ваний (passive past perfective)
impersonal: започатко́вано (passive past perfective)
започаткува́вши (adverbial past perfective)
започатку́ю (first-person future perfective singular)
започатку́єш (future perfective second-person singular)
започатку́є (future perfective singular third-person)
започатку́єм (first-person future perfective plural)
започатку́ємо (first-person future perfective plural)
започатку́єте (future perfective plural second-person)
започатку́ють (future perfective plural third-person)
започатку́ймо (first-person imperative plural)
започатку́й (imperative second-person singular)
започатку́йте (imperative plural second-person)
започаткува́в (masculine past singular)
започаткува́ли (masculine past plural)
започаткува́ла (feminine past singular)
започаткува́ли (feminine past plural)
започаткува́ло (neuter past singular)
започаткува́ли (neuter past plural)

uk-conj

започаткува́ти<2a.pf.tr.ppp>

Uk-започаткувати.ogg

From за- (za-) + поча́ток (počátok) + -увати (-uvaty). Compare Polish zapoczątkować.


уповноважувати

uk-verb

уповнова́жувати

уповнова́жити

уповнова́жувати • (upovnovážuvaty) impf (perfective уповнова́жити)

уповнова́жувати (canonical)
upovnovážuvaty (romanization)
уповнова́жити (perfective)
уповнова́жувати (imperfective infinitive)
уповнова́жувать (imperfective infinitive)
уповнова́жуючи (adverbial imperfective present)
уповнова́жувавши (adverbial imperfective past)
уповнова́жую (first-person imperfective present singular)
бу́ду вповнова́жувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду вповнова́жувать (first-person future imperfective singular)
уповнова́жуватиму (first-person future imperfective singular)
уповнова́жуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш уповнова́жувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш уповнова́жувать (future imperfective second-person singular)
уповнова́жуватимеш (future imperfective second-person singular)
уповнова́жує (imperfective present singular third-person)
бу́де вповнова́жувати (future imperfective singular third-person)
бу́де вповнова́жувать (future imperfective singular third-person)
уповнова́жуватиме (future imperfective singular third-person)
уповнова́жуєм (first-person imperfective plural present)
уповнова́жуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо вповнова́жувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо вповнова́жувать (first-person future imperfective plural)
уповнова́жуватимемо (first-person future imperfective plural)
уповнова́жуватимем (first-person future imperfective plural)
уповнова́жуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете вповнова́жувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете вповнова́жувать (future imperfective plural second-person)
уповнова́жуватимете (future imperfective plural second-person)
уповнова́жують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть уповнова́жувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть уповнова́жувать (future imperfective plural third-person)
уповнова́жуватимуть (future imperfective plural third-person)
уповнова́жуймо (first-person imperative plural)
уповнова́жуй (imperative second-person singular)
уповнова́жуйте (imperative plural second-person)
уповнова́жував (masculine past singular)
уповнова́жували (masculine past plural)
уповнова́жувала (feminine past singular)
уповнова́жували (feminine past plural)
уповнова́жувало (neuter past singular)
уповнова́жували (neuter past plural)

[ʊpɔu̯nɔˈʋaʒʊʋɐte]

Uk-уповноважувати.ogg

уповнова́ж(ити) (upovnováž(yty)) + -увати (-uvaty)

af

уповнова́жити

уповнова́ж(ити)


започатковувати

uk-verb

започатко́вувати

започаткува́ти

започатко́вувати • (započatkóvuvaty) impf (perfective започаткува́ти)

започатко́вувати (canonical)
započatkóvuvaty (romanization)
започаткува́ти (perfective)
започатко́вувати (imperfective infinitive)
започатко́вувать (imperfective infinitive)
започатко́вуючи (adverbial imperfective present)
започатко́вувавши (adverbial imperfective past)
започатко́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду започатко́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду започатко́вувать (first-person future imperfective singular)
започатко́вуватиму (first-person future imperfective singular)
започатко́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш започатко́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш започатко́вувать (future imperfective second-person singular)
започатко́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
започатко́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де започатко́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де започатко́вувать (future imperfective singular third-person)
започатко́вуватиме (future imperfective singular third-person)
започатко́вуєм (first-person imperfective plural present)
започатко́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо започатко́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо започатко́вувать (first-person future imperfective plural)
започатко́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
започатко́вуватимем (first-person future imperfective plural)
започатко́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете започатко́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете започатко́вувать (future imperfective plural second-person)
започатко́вуватимете (future imperfective plural second-person)
започатко́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть започатко́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть започатко́вувать (future imperfective plural third-person)
започатко́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
започатко́вуймо (first-person imperative plural)
започатко́вуй (imperative second-person singular)
започатко́вуйте (imperative plural second-person)
започатко́вував (masculine past singular)
започатко́вували (masculine past plural)
започатко́вувала (feminine past singular)
започатко́вували (feminine past plural)
започатко́вувало (neuter past singular)
започатко́вували (neuter past plural)

[zɐpɔt͡ʃɐtˈkɔwʊʋɐte]

Uk-започатковувати.ogg

From започатко́в- (započatkóv-) stem of започаткува́ти (započatkuváty) + -увати (-uvaty). Compare Polish zapoczątkowywać.

af

започаткува́ти


забороняти

uk-verb

забороня́ти • (zaboronjáty) impf (perfective заборони́ти)

забороня́ти (canonical)
zaboronjáty (romanization)
заборони́ти (perfective)
забороня́ти (imperfective infinitive)
забороня́ть (imperfective infinitive)
забороня́ючи (adverbial imperfective present)
забороня́вши (adverbial imperfective past)
забороня́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду забороня́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду забороня́ть (first-person future imperfective singular)
забороня́тиму (first-person future imperfective singular)
забороня́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш забороня́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш забороня́ть (future imperfective second-person singular)
забороня́тимеш (future imperfective second-person singular)
забороня́є (imperfective present singular third-person)
бу́де забороня́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де забороня́ть (future imperfective singular third-person)
забороня́тиме (future imperfective singular third-person)
забороня́єм (first-person imperfective plural present)
забороня́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо забороня́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо забороня́ть (first-person future imperfective plural)
забороня́тимемо (first-person future imperfective plural)
забороня́тимем (first-person future imperfective plural)
забороня́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете забороня́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете забороня́ть (future imperfective plural second-person)
забороня́тимете (future imperfective plural second-person)
забороня́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть забороня́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть забороня́ть (future imperfective plural third-person)
забороня́тимуть (future imperfective plural third-person)
забороня́ймо (first-person imperative plural)
забороня́й (imperative second-person singular)
забороня́йте (imperative plural second-person)
забороня́в (masculine past singular)
забороня́ли (masculine past plural)
забороня́ла (feminine past singular)
забороня́ли (feminine past plural)
забороня́ло (neuter past singular)
забороня́ли (neuter past plural)

Uk-забороняти.ogg

From заборон(и́ти) (zaboron(ýty)) + -я́ти (-játy). Compare Belarusian забараня́ць (zabaranjácʹ), Polish zabraniać.

af

заборон(и́ти)

(transitive) to forbid, to prohibit, to ban


авторизувати

uk-verb

авторизува́ти

авторизува́ти • (avtoryzuváty) impf or pf

авторизува́ти (canonical)
avtoryzuváty (romanization)
авторизува́ти (infinitive)
авторизува́ть (infinitive)
авторизо́ваний (passive past)
impersonal: авторизо́вано (passive past)
авторизу́ючи (adverbial present)
авторизува́вши (adverbial past)
авторизу́ю (first-person future singular)
бу́ду авторизува́ти (first-person singular)
бу́ду авторизува́ть (first-person singular)
авторизува́тиму (first-person singular)
авторизу́єш (future second-person singular)
бу́деш авторизува́ти (second-person singular)
бу́деш авторизува́ть (second-person singular)
авторизува́тимеш (second-person singular)
авторизу́є (future singular third-person)
бу́де авторизува́ти (singular third-person)
бу́де авторизува́ть (singular third-person)
авторизува́тиме (singular third-person)
авторизу́єм (first-person future plural)
авторизу́ємо (first-person future plural)
бу́демо авторизува́ти (first-person plural)
бу́демо авторизува́ть (first-person plural)
авторизува́тимемо (first-person plural)
авторизува́тимем (first-person plural)
авторизу́єте (future plural second-person)
бу́дете авторизува́ти (plural second-person)
бу́дете авторизува́ть (plural second-person)
авторизува́тимете (plural second-person)
авторизу́ють (future plural third-person)
бу́дуть авторизува́ти (plural third-person)
бу́дуть авторизува́ть (plural third-person)
авторизува́тимуть (plural third-person)
авторизу́ймо (first-person imperative plural)
авторизу́й (imperative second-person singular)
авторизу́йте (imperative plural second-person)
авторизува́в (masculine past singular)
авторизува́ли (masculine past plural)
авторизува́ла (feminine past singular)
авторизува́ли (feminine past plural)
авторизува́ло (neuter past singular)
авторизува́ли (neuter past plural)

Ultimately from Medieval Latin auctōrizāre. Compare Russian авторизова́ть (avtorizovátʹ), Polish autoryzować.

cog

авторизова́ть

(transitive, literary, law) to authorize (grant approval or permission for, especially the distribution or reproduction of texts)


обмежити

uk-verb

обме́жити • (obméžyty) pf (imperfective обме́жувати)

обме́жити (canonical)
obméžyty (romanization)
обме́жувати (imperfective)
обме́жити (infinitive perfective)
обме́жить (infinitive perfective)
обме́жений (passive past perfective)
impersonal: обме́жено (passive past perfective)
обме́живши (adverbial past perfective)
обме́жу (first-person future perfective singular)
обме́жиш (future perfective second-person singular)
обме́жить (future perfective singular third-person)
обме́жим (first-person future perfective plural)
обме́жимо (first-person future perfective plural)
обме́жите (future perfective plural second-person)
обме́жать (future perfective plural third-person)
обме́жмо (first-person imperative plural)
обме́ж (imperative second-person singular)
обме́жте (imperative plural second-person)
обме́жив (masculine past singular)
обме́жили (masculine past plural)
обме́жила (feminine past singular)
обме́жили (feminine past plural)
обме́жило (neuter past singular)
обме́жили (neuter past plural)

Uk-обмежити.ogg

об- (ob-) + межа́ (mežá, “limit, border, boundary”) + -ити (-yty)

af

(transitive) to limit, to restrict, to confine


обмежувати

uk-verb

обме́жувати • (obméžuvaty) impf (perfective обме́жити)

обме́жувати (canonical)
obméžuvaty (romanization)
обме́жити (perfective)
обме́жувати (imperfective infinitive)
обме́жувать (imperfective infinitive)
обме́жуваний (imperfective passive past)
impersonal: обме́жувано (imperfective passive past)
обме́жуючи (adverbial imperfective present)
обме́жувавши (adverbial imperfective past)
обме́жую (first-person imperfective present singular)
бу́ду обме́жувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду обме́жувать (first-person future imperfective singular)
обме́жуватиму (first-person future imperfective singular)
обме́жуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш обме́жувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш обме́жувать (future imperfective second-person singular)
обме́жуватимеш (future imperfective second-person singular)
обме́жує (imperfective present singular third-person)
бу́де обме́жувати (future imperfective singular third-person)
бу́де обме́жувать (future imperfective singular third-person)
обме́жуватиме (future imperfective singular third-person)
обме́жуєм (first-person imperfective plural present)
обме́жуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо обме́жувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо обме́жувать (first-person future imperfective plural)
обме́жуватимемо (first-person future imperfective plural)
обме́жуватимем (first-person future imperfective plural)
обме́жуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете обме́жувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете обме́жувать (future imperfective plural second-person)
обме́жуватимете (future imperfective plural second-person)
обме́жують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть обме́жувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть обме́жувать (future imperfective plural third-person)
обме́жуватимуть (future imperfective plural third-person)
обме́жуймо (first-person imperative plural)
обме́жуй (imperative second-person singular)
обме́жуйте (imperative plural second-person)
обме́жував (masculine past singular)
обме́жували (masculine past plural)
обме́жувала (feminine past singular)
обме́жували (feminine past plural)
обме́жувало (neuter past singular)
обме́жували (neuter past plural)

[ɔbˈmɛʒʊʋɐte]

Uk-обмежувати.ogg

обме́ж(ити) (obméž(yty)) + -увати (-uvaty)


відродити

uk-verb

відро́джувати

відроди́ти • (vidrodýty) pf (imperfective відро́джувати)

відроди́ти (canonical)
vidrodýty (romanization)
відро́джувати (imperfective)
відроди́ти (infinitive perfective)
відроди́ть (infinitive perfective)
відро́джений (passive past perfective)
impersonal: відро́джено (passive past perfective)
відроди́вши (adverbial past perfective)
відроджу́ (first-person future perfective singular)
відро́диш (future perfective second-person singular)
відро́дить (future perfective singular third-person)
відро́дим (first-person future perfective plural)
відро́димо (first-person future perfective plural)
відро́дите (future perfective plural second-person)
відро́дять (future perfective plural third-person)
відроді́м (first-person imperative plural)
відроді́мо (first-person imperative plural)
відроди́ (imperative second-person singular)
відроді́ть (imperative plural second-person)
відроди́в (masculine past singular)
відроди́ли (masculine past plural)
відроди́ла (feminine past singular)
відроди́ли (feminine past plural)
відроди́ло (neuter past singular)
відроди́ли (neuter past plural)

Ми намага́ємося відроди́ти украї́нські наро́дні тради́ції.

We are trying to revive Ukrainian folk traditions.

My namahájemosja vidrodýty ukrajínsʹki naródni tradýciji.

to regenerate, to revive, to renew, to restore


відновити

відно́влювати or відновля́ти

віднови́ти • (vidnovýty) pf (imperfective відно́влювати or відновля́ти)

віднови́ти (canonical)
vidnovýty (romanization)
відно́влювати (imperfective)
відновля́ти (imperfective)
віднови́ти (infinitive perfective)
віднови́ть (infinitive perfective)
відно́влений (passive past perfective)
impersonal: відно́влено (passive past perfective)
віднови́вши (adverbial past perfective)
відновлю́ (first-person future perfective singular)
відно́виш (future perfective second-person singular)
відно́вить (future perfective singular third-person)
відно́вим (first-person future perfective plural)
відно́вимо (first-person future perfective plural)
відно́вите (future perfective plural second-person)
відно́влять (future perfective plural third-person)
віднові́м (first-person imperative plural)
віднові́мо (first-person imperative plural)
віднови́ (imperative second-person singular)
віднові́ть (imperative plural second-person)
віднови́в (masculine past singular)
віднови́ли (masculine past plural)
віднови́ла (feminine past singular)
віднови́ли (feminine past plural)
віднови́ло (neuter past singular)
віднови́ли (neuter past plural)

Uk-відновити.ogg

to restore, to reestablish, to reinstate, to revive


заборонити

заборони́ти • (zaboronýty) pf (imperfective забороня́ти)

заборони́ти (canonical)
zaboronýty (romanization)
забороня́ти (imperfective)
заборони́ти (infinitive perfective)
заборони́ть (infinitive perfective)
заборо́нений (passive past perfective)
impersonal: заборо́нено (passive past perfective)
заборони́вши (adverbial past perfective)
забороню́ (first-person future perfective singular)
заборо́ниш (future perfective second-person singular)
заборо́нить (future perfective singular third-person)
заборо́ним (first-person future perfective plural)
заборо́нимо (first-person future perfective plural)
заборо́ните (future perfective plural second-person)
заборо́нять (future perfective plural third-person)
забороні́м (first-person imperative plural)
забороні́мо (first-person imperative plural)
заборони́ (imperative second-person singular)
забороні́ть (imperative plural second-person)
заборони́в (masculine past singular)
заборони́ли (masculine past plural)
заборони́ла (feminine past singular)
заборони́ли (feminine past plural)
заборони́ло (neuter past singular)
заборони́ли (neuter past plural)

Uk-заборонити.ogg

Inherited from Old Ruthenian заборони́ти (zaboroníti), from Proto-Slavic *zaborniti. By surface analysis, за- (za-) + борони́ти (boronýty). Cognates include Old Church Slavonic забранити (zabraniti), Serbo-Croatian забра́нити, Belarusian забарані́ць (zabaranícʹ) and Polish zabronić.


втілити

uk-verb

вті́лити • (vtílyty) pf (imperfective вті́лювати)

вті́лити (canonical)
vtílyty (romanization)
вті́лювати (imperfective)
вті́лити (infinitive perfective)
вті́лить (infinitive perfective)
вті́лений (passive past perfective)
impersonal: вті́лено (passive past perfective)
вті́ливши (adverbial past perfective)
вті́лю (first-person future perfective singular)
вті́лиш (future perfective second-person singular)
вті́лить (future perfective singular third-person)
вті́лим (first-person future perfective plural)
вті́лимо (first-person future perfective plural)
вті́лите (future perfective plural second-person)
вті́лять (future perfective plural third-person)
вті́льмо (first-person imperative plural)
втіль (imperative second-person singular)
вті́льте (imperative plural second-person)
вті́лив (masculine past singular)
вті́лили (masculine past plural)
вті́лила (feminine past singular)
вті́лили (feminine past plural)
вті́лило (neuter past singular)
вті́лили (neuter past plural)

Uk-втілити.ogg

Borrowed from Polish wcielić, which is ultimately a calque of Latin incorporō.


відроджувати

відро́джувати

відро́джувати • (vidródžuvaty) impf (perfective відроди́ти)

відро́джувати (canonical)
vidródžuvaty (romanization)
відроди́ти (perfective)
відро́джувати (imperfective infinitive)
відро́джувать (imperfective infinitive)
відро́джуваний (imperfective passive past)
impersonal: відро́джувано (imperfective passive past)
відро́джуючи (adverbial imperfective present)
відро́джувавши (adverbial imperfective past)
відро́джую (first-person imperfective present singular)
бу́ду відро́джувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду відро́джувать (first-person future imperfective singular)
відро́джуватиму (first-person future imperfective singular)
відро́джуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відро́джувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш відро́джувать (future imperfective second-person singular)
відро́джуватимеш (future imperfective second-person singular)
відро́джує (imperfective present singular third-person)
бу́де відро́джувати (future imperfective singular third-person)
бу́де відро́джувать (future imperfective singular third-person)
відро́джуватиме (future imperfective singular third-person)
відро́джуєм (first-person imperfective plural present)
відро́джуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо відро́джувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо відро́джувать (first-person future imperfective plural)
відро́джуватимемо (first-person future imperfective plural)
відро́джуватимем (first-person future imperfective plural)
відро́джуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете відро́джувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете відро́джувать (future imperfective plural second-person)
відро́джуватимете (future imperfective plural second-person)
відро́джують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відро́джувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відро́джувать (future imperfective plural third-person)
відро́джуватимуть (future imperfective plural third-person)
відро́джуймо (first-person imperative plural)
відро́джуй (imperative second-person singular)
відро́джуйте (imperative plural second-person)
відро́джував (masculine past singular)
відро́джували (masculine past plural)
відро́джувала (feminine past singular)
відро́джували (feminine past plural)
відро́джувало (neuter past singular)
відро́джували (neuter past plural)

[ʋʲiˈdrɔd͡ʒʊʋɐte]

From the відро́дж- (vidródž-) stem of відроди́ти (vidrodýty) + -увати (-uvaty).


посилити

uk-verb

поси́лити • (posýlyty) pf (imperfective поси́лювати)

поси́лити (canonical)
posýlyty (romanization)
поси́лювати (imperfective)
поси́лити (infinitive perfective)
поси́лить (infinitive perfective)
поси́лений (passive past perfective)
impersonal: поси́лено (passive past perfective)
поси́ливши (adverbial past perfective)
поси́лю (first-person future perfective singular)
поси́лиш (future perfective second-person singular)
поси́лить (future perfective singular third-person)
поси́лим (first-person future perfective plural)
поси́лимо (first-person future perfective plural)
поси́лите (future perfective plural second-person)
поси́лять (future perfective plural third-person)
поси́льмо (first-person imperative plural)
поси́ль (imperative second-person singular)
поси́льте (imperative plural second-person)
поси́лив (masculine past singular)
поси́лили (masculine past plural)
поси́лила (feminine past singular)
поси́лили (feminine past plural)
поси́лило (neuter past singular)
поси́лили (neuter past plural)

Uk-посилити.ogg

по- (po-) + си́ла (sýla, “strength”) + -ити (-yty)


відновлювати

uk-verb

відно́влювати

відно́влювати • (vidnóvljuvaty) impf (perfective віднови́ти)

відно́влювати (canonical)
vidnóvljuvaty (romanization)
віднови́ти (perfective)
відно́влювати (imperfective infinitive)
відно́влювать (imperfective infinitive)
відно́влюваний (imperfective passive past)
impersonal: відно́влювано (imperfective passive past)
відно́влюючи (adverbial imperfective present)
відно́влювавши (adverbial imperfective past)
відно́влюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду відно́влювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду відно́влювать (first-person future imperfective singular)
відно́влюватиму (first-person future imperfective singular)
відно́влюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відно́влювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш відно́влювать (future imperfective second-person singular)
відно́влюватимеш (future imperfective second-person singular)
відно́влює (imperfective present singular third-person)
бу́де відно́влювати (future imperfective singular third-person)
бу́де відно́влювать (future imperfective singular third-person)
відно́влюватиме (future imperfective singular third-person)
відно́влюєм (first-person imperfective plural present)
відно́влюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо відно́влювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо відно́влювать (first-person future imperfective plural)
відно́влюватимемо (first-person future imperfective plural)
відно́влюватимем (first-person future imperfective plural)
відно́влюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете відно́влювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете відно́влювать (future imperfective plural second-person)
відно́влюватимете (future imperfective plural second-person)
відно́влюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відно́влювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відно́влювать (future imperfective plural third-person)
відно́влюватимуть (future imperfective plural third-person)
відно́влюймо (first-person imperative plural)
відно́влюй (imperative second-person singular)
відно́влюйте (imperative plural second-person)
відно́влював (masculine past singular)
відно́влювали (masculine past plural)
відно́влювала (feminine past singular)
відно́влювали (feminine past plural)
відно́влювало (neuter past singular)
відно́влювали (neuter past plural)

[ʋʲidˈnɔu̯lʲʊʋɐte]

Uk-відновлювати.ogg

From the відно́вл- (vidnóvl-) stem of віднови́ти (vidnovýty) + -ювати (-juvaty).


втілювати

uk-verb

вті́лювати • (vtíljuvaty) impf (perfective вті́лити)

вті́лювати (canonical)
vtíljuvaty (romanization)
вті́лити (perfective)
вті́лювати (imperfective infinitive)
вті́лювать (imperfective infinitive)
вті́люваний (imperfective passive past)
impersonal: вті́лювано (imperfective passive past)
вті́люючи (adverbial imperfective present)
вті́лювавши (adverbial imperfective past)
вті́люю (first-person imperfective present singular)
бу́ду вті́лювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду вті́лювать (first-person future imperfective singular)
вті́люватиму (first-person future imperfective singular)
вті́люєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш уті́лювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш уті́лювать (future imperfective second-person singular)
вті́люватимеш (future imperfective second-person singular)
вті́лює (imperfective present singular third-person)
бу́де вті́лювати (future imperfective singular third-person)
бу́де вті́лювать (future imperfective singular third-person)
вті́люватиме (future imperfective singular third-person)
вті́люєм (first-person imperfective plural present)
вті́люємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо вті́лювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо вті́лювать (first-person future imperfective plural)
вті́люватимемо (first-person future imperfective plural)
вті́люватимем (first-person future imperfective plural)
вті́люєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете вті́лювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете вті́лювать (future imperfective plural second-person)
вті́люватимете (future imperfective plural second-person)
вті́люють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть уті́лювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть уті́лювать (future imperfective plural third-person)
вті́люватимуть (future imperfective plural third-person)
вті́люймо (first-person imperative plural)
вті́люй (imperative second-person singular)
вті́люйте (imperative plural second-person)
вті́лював (masculine past singular)
вті́лювали (masculine past plural)
вті́лювала (feminine past singular)
вті́лювали (feminine past plural)
вті́лювало (neuter past singular)
вті́лювали (neuter past plural)

[ˈʍtʲilʲʊʋɐte]

Uk-втілювати.ogg

вті́л(ити) (vtíl(yty)) + -ювати (-juvaty)


посилювати

uk-verb

поси́лювати • (posýljuvaty) impf (perfective поси́лити)

поси́лювати (canonical)
posýljuvaty (romanization)
поси́лити (perfective)
поси́лювати (imperfective infinitive)
поси́лювать (imperfective infinitive)
поси́люваний (imperfective passive past)
impersonal: поси́лювано (imperfective passive past)
поси́люючи (adverbial imperfective present)
поси́лювавши (adverbial imperfective past)
поси́люю (first-person imperfective present singular)
бу́ду поси́лювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду поси́лювать (first-person future imperfective singular)
поси́люватиму (first-person future imperfective singular)
поси́люєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш поси́лювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш поси́лювать (future imperfective second-person singular)
поси́люватимеш (future imperfective second-person singular)
поси́лює (imperfective present singular third-person)
бу́де поси́лювати (future imperfective singular third-person)
бу́де поси́лювать (future imperfective singular third-person)
поси́люватиме (future imperfective singular third-person)
поси́люєм (first-person imperfective plural present)
поси́люємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо поси́лювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо поси́лювать (first-person future imperfective plural)
поси́люватимемо (first-person future imperfective plural)
поси́люватимем (first-person future imperfective plural)
поси́люєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете поси́лювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете поси́лювать (future imperfective plural second-person)
поси́люватимете (future imperfective plural second-person)
поси́люють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть поси́лювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть поси́лювать (future imperfective plural third-person)
поси́люватимуть (future imperfective plural third-person)
поси́люймо (first-person imperative plural)
поси́люй (imperative second-person singular)
поси́люйте (imperative plural second-person)
поси́лював (masculine past singular)
поси́лювали (masculine past plural)
поси́лювала (feminine past singular)
поси́лювали (feminine past plural)
поси́лювало (neuter past singular)
поси́лювали (neuter past plural)

[pɔˈsɪlʲʊʋɐte]

Uk-посилювати.ogg

поси́л(ити) (posýl(yty)) + -ювати (-juvaty)


застосувати

uk-verb

застосува́ти

застосо́вувати

застосува́ти • (zastosuváty) pf (imperfective застосо́вувати)

застосува́ти (canonical)
zastosuváty (romanization)
застосо́вувати (imperfective)
застосува́ти (infinitive perfective)
застосува́ть (infinitive perfective)
застосо́ваний (passive past perfective)
impersonal: застосо́вано (passive past perfective)
застосува́вши (adverbial past perfective)
застосу́ю (first-person future perfective singular)
застосу́єш (future perfective second-person singular)
застосу́є (future perfective singular third-person)
застосу́єм (first-person future perfective plural)
застосу́ємо (first-person future perfective plural)
застосу́єте (future perfective plural second-person)
застосу́ють (future perfective plural third-person)
застосу́ймо (first-person imperative plural)
застосу́й (imperative second-person singular)
застосу́йте (imperative plural second-person)
застосува́в (masculine past singular)
застосува́ли (masculine past plural)
застосува́ла (feminine past singular)
застосува́ли (feminine past plural)
застосува́ло (neuter past singular)
застосува́ли (neuter past plural)

From за- (za-) + стосува́ти (stosuváty). Compare Polish zastosować.

to apply, to employ, to use (put to use for a particular purpose)


застосовувати

застосо́вувати

застосува́ти

застосо́вувати • (zastosóvuvaty) impf (perfective застосува́ти)

застосо́вувати (canonical)
zastosóvuvaty (romanization)
застосува́ти (perfective)
застосо́вувати (imperfective infinitive)
застосо́вувать (imperfective infinitive)
застосо́вуваний (imperfective passive past)
impersonal: застосо́вувано (imperfective passive past)
застосо́вуючи (adverbial imperfective present)
застосо́вувавши (adverbial imperfective past)
застосо́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду застосо́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду застосо́вувать (first-person future imperfective singular)
застосо́вуватиму (first-person future imperfective singular)
застосо́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш застосо́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш застосо́вувать (future imperfective second-person singular)
застосо́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
застосо́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де застосо́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де застосо́вувать (future imperfective singular third-person)
застосо́вуватиме (future imperfective singular third-person)
застосо́вуєм (first-person imperfective plural present)
застосо́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо застосо́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо застосо́вувать (first-person future imperfective plural)
застосо́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
застосо́вуватимем (first-person future imperfective plural)
застосо́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете застосо́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете застосо́вувать (future imperfective plural second-person)
застосо́вуватимете (future imperfective plural second-person)
застосо́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть застосо́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть застосо́вувать (future imperfective plural third-person)
застосо́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
застосо́вуймо (first-person imperative plural)
застосо́вуй (imperative second-person singular)
застосо́вуйте (imperative plural second-person)
застосо́вував (masculine past singular)
застосо́вували (masculine past plural)
застосо́вувала (feminine past singular)
застосо́вували (feminine past plural)
застосо́вувало (neuter past singular)
застосо́вували (neuter past plural)

Uk-застосовувати.ogg

From the застосо́в- (zastosóv-) stem of застосува́ти (zastosuváty) + -увати (-uvaty). Compare Polish zastosowywać.

af

застосува́ти

Висока твердість деяких сплавів дає можливість застосовувати їх для різання металів

The high hardness of some alloys makes it possible to use them for cutting metals

Vysoka tverdistʹ dejakyx splaviv daje možlyvistʹ zastosovuvaty jix dlja rizannja metaliv


успадкувати

uk-verb

успадкува́ти

успадко́вувати

успадкува́ти • (uspadkuváty) pf (imperfective успадко́вувати)

успадкува́ти (canonical)
uspadkuváty (romanization)
успадко́вувати (imperfective)
успадкува́ти (infinitive perfective)
успадкува́ть (infinitive perfective)
успадко́ваний (passive past perfective)
impersonal: успадко́вано (passive past perfective)
успадкува́вши (adverbial past perfective)
успадку́ю (first-person future perfective singular)
успадку́єш (future perfective second-person singular)
успадку́є (future perfective singular third-person)
успадку́єм (first-person future perfective plural)
успадку́ємо (first-person future perfective plural)
успадку́єте (future perfective plural second-person)
успадку́ють (future perfective plural third-person)
успадку́ймо (first-person imperative plural)
успадку́й (imperative second-person singular)
успадку́йте (imperative plural second-person)
успадкува́в (masculine past singular)
успадкува́ли (masculine past plural)
успадкува́ла (feminine past singular)
успадкува́ли (feminine past plural)
успадкува́ло (neuter past singular)
успадкува́ли (neuter past plural)


успадковувати

успадко́вувати

успадкува́ти

успадко́вувати • (uspadkóvuvaty) impf (perfective успадкува́ти)

успадко́вувати (canonical)
uspadkóvuvaty (romanization)
успадкува́ти (perfective)
успадко́вувати (imperfective infinitive)
успадко́вувать (imperfective infinitive)
успадко́вуючи (adverbial imperfective present)
успадко́вувавши (adverbial imperfective past)
успадко́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду вспадко́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду вспадко́вувать (first-person future imperfective singular)
успадко́вуватиму (first-person future imperfective singular)
успадко́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш успадко́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш успадко́вувать (future imperfective second-person singular)
успадко́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
успадко́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де вспадко́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де вспадко́вувать (future imperfective singular third-person)
успадко́вуватиме (future imperfective singular third-person)
успадко́вуєм (first-person imperfective plural present)
успадко́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо вспадко́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо вспадко́вувать (first-person future imperfective plural)
успадко́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
успадко́вуватимем (first-person future imperfective plural)
успадко́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете вспадко́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете вспадко́вувать (future imperfective plural second-person)
успадко́вуватимете (future imperfective plural second-person)
успадко́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть успадко́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть успадко́вувать (future imperfective plural third-person)
успадко́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
успадко́вуймо (first-person imperative plural)
успадко́вуй (imperative second-person singular)
успадко́вуйте (imperative plural second-person)
успадко́вував (masculine past singular)
успадко́вували (masculine past plural)
успадко́вувала (feminine past singular)
успадко́вували (feminine past plural)
успадко́вувало (neuter past singular)
успадко́вували (neuter past plural)

From the успадко́в- (uspadkóv-) stem of успадкува́ти (uspadkuváty) + -увати (-uvaty).

af

успадкува́ти


пообіцяти

uk-verb

пообіця́ти • (poobicjáty) pf (imperfective обіця́ти)

пообіця́ти (canonical)
poobicjáty (romanization)
обіця́ти (imperfective)
пообіця́ти (infinitive perfective)
пообіця́ть (infinitive perfective)
пообіця́вши (adverbial past perfective)
пообіця́ю (first-person future perfective singular)
пообіця́єш (future perfective second-person singular)
пообіця́є (future perfective singular third-person)
пообіця́єм (first-person future perfective plural)
пообіця́ємо (first-person future perfective plural)
пообіця́єте (future perfective plural second-person)
пообіця́ють (future perfective plural third-person)
пообіця́ймо (first-person imperative plural)
пообіця́й (imperative second-person singular)
пообіця́йте (imperative plural second-person)
пообіця́в (masculine past singular)
пообіця́ли (masculine past plural)
пообіця́ла (feminine past singular)
пообіця́ли (feminine past plural)
пообіця́ло (neuter past singular)
пообіця́ли (neuter past plural)

Uk-пообіцяти.ogg


відчинити

відчини́ти • (vidčynýty) pf (imperfective відчиня́ти)

відчини́ти (canonical)
vidčynýty (romanization)
відчиня́ти (imperfective)
відчини́ти (infinitive perfective)
відчини́ть (infinitive perfective)
відчи́нений (passive past perfective)
impersonal: відчи́нено (passive past perfective)
відчини́вши (adverbial past perfective)
відчиню́ (first-person future perfective singular)
відчи́ниш (future perfective second-person singular)
відчи́нить (future perfective singular third-person)
відчи́ним (first-person future perfective plural)
відчи́нимо (first-person future perfective plural)
відчи́ните (future perfective plural second-person)
відчи́нять (future perfective plural third-person)
відчині́м (first-person imperative plural)
відчині́мо (first-person imperative plural)
відчини́ (imperative second-person singular)
відчині́ть (imperative plural second-person)
відчини́в (masculine past singular)
відчини́ли (masculine past plural)
відчини́ла (feminine past singular)
відчини́ли (feminine past plural)
відчини́ло (neuter past singular)
відчини́ли (neuter past plural)

Uk-відчинити.ogg

Cognates include Belarusian адчыні́ць (adčynícʹ).

(transitive) to open (:a door, a window)


відкрити

відкри́ти • (vidkrýty) pf (imperfective відкрива́ти)

відкри́ти (canonical)
vidkrýty (romanization)
відкрива́ти (imperfective)
відкри́ти (infinitive perfective)
відкри́ть (infinitive perfective)
відкри́тий (passive past perfective)
impersonal: відкри́то (passive past perfective)
відкри́вши (adverbial past perfective)
відкри́ю (first-person future perfective singular)
відкри́єш (future perfective second-person singular)
відкри́є (future perfective singular third-person)
відкри́єм (first-person future perfective plural)
відкри́ємо (first-person future perfective plural)
відкри́єте (future perfective plural second-person)
відкри́ють (future perfective plural third-person)
відкри́ймо (first-person imperative plural)
відкри́й (imperative second-person singular)
відкри́йте (imperative plural second-person)
відкри́в (masculine past singular)
відкри́ли (masculine past plural)
відкри́ла (feminine past singular)
відкри́ли (feminine past plural)
відкри́ло (neuter past singular)
відкри́ли (neuter past plural)

Uk-відкрити.ogg

From від- (vid-) + кри́ти (krýty). Compare Russian откры́ть (otkrýtʹ), Belarusian адкры́ць (adkrýcʹ), Polish odkryć.


закрити

закри́ти • (zakrýty) pf (imperfective закрива́ти)

закри́ти (canonical)
zakrýty (romanization)
закрива́ти (imperfective)
закри́ти (infinitive perfective)
закри́ть (infinitive perfective)
закри́тий (passive past perfective)
impersonal: закри́то (passive past perfective)
закри́вши (adverbial past perfective)
закри́ю (first-person future perfective singular)
закри́єш (future perfective second-person singular)
закри́є (future perfective singular third-person)
закри́єм (first-person future perfective plural)
закри́ємо (first-person future perfective plural)
закри́єте (future perfective plural second-person)
закри́ють (future perfective plural third-person)
закри́ймо (first-person imperative plural)
закри́й (imperative second-person singular)
закри́йте (imperative plural second-person)
закри́в (masculine past singular)
закри́ли (masculine past plural)
закри́ла (feminine past singular)
закри́ли (feminine past plural)
закри́ло (neuter past singular)
закри́ли (neuter past plural)

Uk-закрити.ogg

From за- (za-) + кри́ти (krýty). Compare Russian закры́ть (zakrýtʹ), Belarusian закры́ць (zakrýcʹ), Polish zakryć.


закривати

закрива́ти • (zakryváty) impf (perfective закри́ти)

закрива́ти (canonical)
zakryváty (romanization)
закри́ти (perfective)
закрива́ти (imperfective infinitive)
закрива́ть (imperfective infinitive)
закрива́ючи (adverbial imperfective present)
закрива́вши (adverbial imperfective past)
закрива́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду закрива́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду закрива́ть (first-person future imperfective singular)
закрива́тиму (first-person future imperfective singular)
закрива́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш закрива́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш закрива́ть (future imperfective second-person singular)
закрива́тимеш (future imperfective second-person singular)
закрива́є (imperfective present singular third-person)
бу́де закрива́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де закрива́ть (future imperfective singular third-person)
закрива́тиме (future imperfective singular third-person)
закрива́єм (first-person imperfective plural present)
закрива́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо закрива́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо закрива́ть (first-person future imperfective plural)
закрива́тимемо (first-person future imperfective plural)
закрива́тимем (first-person future imperfective plural)
закрива́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете закрива́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете закрива́ть (future imperfective plural second-person)
закрива́тимете (future imperfective plural second-person)
закрива́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть закрива́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть закрива́ть (future imperfective plural third-person)
закрива́тимуть (future imperfective plural third-person)
закрива́ймо (first-person imperative plural)
закрива́й (imperative second-person singular)
закрива́йте (imperative plural second-person)
закрива́в (masculine past singular)
закрива́ли (masculine past plural)
закрива́ла (feminine past singular)
закрива́ли (feminine past plural)
закрива́ло (neuter past singular)
закрива́ли (neuter past plural)

Uk-закривати.ogg

From закри́ти (zakrýty) + -ва́ти (-váty). Compare Russian закрыва́ть (zakryvátʹ), Belarusian закрыва́ць (zakryvácʹ), Polish zakrywać.


відкривати

відкрива́ти • (vidkryváty) impf (perfective відкри́ти)

відкрива́ти (canonical)
vidkryváty (romanization)
відкри́ти (perfective)
відкрива́ти (imperfective infinitive)
відкрива́ть (imperfective infinitive)
відкрива́ючи (adverbial imperfective present)
відкрива́вши (adverbial imperfective past)
відкрива́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду відкрива́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду відкрива́ть (first-person future imperfective singular)
відкрива́тиму (first-person future imperfective singular)
відкрива́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відкрива́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш відкрива́ть (future imperfective second-person singular)
відкрива́тимеш (future imperfective second-person singular)
відкрива́є (imperfective present singular third-person)
бу́де відкрива́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де відкрива́ть (future imperfective singular third-person)
відкрива́тиме (future imperfective singular third-person)
відкрива́єм (first-person imperfective plural present)
відкрива́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо відкрива́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо відкрива́ть (first-person future imperfective plural)
відкрива́тимемо (first-person future imperfective plural)
відкрива́тимем (first-person future imperfective plural)
відкрива́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете відкрива́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете відкрива́ть (future imperfective plural second-person)
відкрива́тимете (future imperfective plural second-person)
відкрива́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відкрива́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відкрива́ть (future imperfective plural third-person)
відкрива́тимуть (future imperfective plural third-person)
відкрива́ймо (first-person imperative plural)
відкрива́й (imperative second-person singular)
відкрива́йте (imperative plural second-person)
відкрива́в (masculine past singular)
відкрива́ли (masculine past plural)
відкрива́ла (feminine past singular)
відкрива́ли (feminine past plural)
відкрива́ло (neuter past singular)
відкрива́ли (neuter past plural)

Uk-відкривати.ogg

From відкри́ти (vidkrýty) + -ва́ти (-váty). Compare Russian открыва́ть (otkryvátʹ), Belarusian адкрыва́ць (adkryvácʹ), Polish odkrywać.


зачиняти

зачиня́ти • (začynjáty) impf (perfective зачини́ти)

зачиня́ти (canonical)
začynjáty (romanization)
зачини́ти (perfective)
зачиня́ти (imperfective infinitive)
зачиня́ть (imperfective infinitive)
зачиня́ючи (adverbial imperfective present)
зачиня́вши (adverbial imperfective past)
зачиня́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду зачиня́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду зачиня́ть (first-person future imperfective singular)
зачиня́тиму (first-person future imperfective singular)
зачиня́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зачиня́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш зачиня́ть (future imperfective second-person singular)
зачиня́тимеш (future imperfective second-person singular)
зачиня́є (imperfective present singular third-person)
бу́де зачиня́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де зачиня́ть (future imperfective singular third-person)
зачиня́тиме (future imperfective singular third-person)
зачиня́єм (first-person imperfective plural present)
зачиня́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зачиня́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо зачиня́ть (first-person future imperfective plural)
зачиня́тимемо (first-person future imperfective plural)
зачиня́тимем (first-person future imperfective plural)
зачиня́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зачиня́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете зачиня́ть (future imperfective plural second-person)
зачиня́тимете (future imperfective plural second-person)
зачиня́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зачиня́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зачиня́ть (future imperfective plural third-person)
зачиня́тимуть (future imperfective plural third-person)
зачиня́ймо (first-person imperative plural)
зачиня́й (imperative second-person singular)
зачиня́йте (imperative plural second-person)
зачиня́в (masculine past singular)
зачиня́ли (masculine past plural)
зачиня́ла (feminine past singular)
зачиня́ли (feminine past plural)
зачиня́ло (neuter past singular)
зачиня́ли (neuter past plural)

Uk-зачиняти.ogg

From зачини́ти (začynýty) + -я́ти (-játy). Cognates include Belarusian зачыня́ць (začynjácʹ).

af

зачини́ти (začynýty) + -я́ти (-játy)

(transitive) to close, to shut (:a door, a window)