розшифровувати

uk-verb

розшифро́вувати

розшифрува́ти

розшифро́вувати • (rozšyfróvuvaty) impf (perfective розшифрува́ти)

розшифро́вувати (canonical)
rozšyfróvuvaty (romanization)
розшифрува́ти (perfective)
розшифро́вувати (imperfective infinitive)
розшифро́вувать (imperfective infinitive)
розшифро́вуваний (imperfective passive past)
impersonal: розшифро́вувано (imperfective passive past)
розшифро́вуючи (adverbial imperfective present)
розшифро́вувавши (adverbial imperfective past)
розшифро́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду розшифро́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду розшифро́вувать (first-person future imperfective singular)
розшифро́вуватиму (first-person future imperfective singular)
розшифро́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш розшифро́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш розшифро́вувать (future imperfective second-person singular)
розшифро́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
розшифро́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де розшифро́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де розшифро́вувать (future imperfective singular third-person)
розшифро́вуватиме (future imperfective singular third-person)
розшифро́вуєм (first-person imperfective plural present)
розшифро́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо розшифро́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо розшифро́вувать (first-person future imperfective plural)
розшифро́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
розшифро́вуватимем (first-person future imperfective plural)
розшифро́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете розшифро́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете розшифро́вувать (future imperfective plural second-person)
розшифро́вуватимете (future imperfective plural second-person)
розшифро́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розшифро́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розшифро́вувать (future imperfective plural third-person)
розшифро́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
розшифро́вуймо (first-person imperative plural)
розшифро́вуй (imperative second-person singular)
розшифро́вуйте (imperative plural second-person)
розшифро́вував (masculine past singular)
розшифро́вували (masculine past plural)
розшифро́вувала (feminine past singular)
розшифро́вували (feminine past plural)
розшифро́вувало (neuter past singular)
розшифро́вували (neuter past plural)

Uk-розшифровувати.ogg

From the розшифро́в- (rozšyfróv-) stem of розшифрува́ти (rozšyfruváty) + -увати (-uvaty). Compare Russian расшифро́вывать (rasšifróvyvatʹ), Belarusian расшыфро́ўваць (rasšyfróŭvacʹ), Polish rozszyfrowywać.

af

розшифрува́ти

cog

расшифро́вывать

расшыфро́ўваць


шифрувати

uk-verb

зашифрува́ти

шифрува́ти • (šyfruváty) impf (perfective зашифрува́ти)

шифрува́ти (canonical)
šyfruváty (romanization)
зашифрува́ти (perfective)
шифрува́ти (imperfective infinitive)
шифрува́ть (imperfective infinitive)
шифро́ваний (imperfective passive past)
impersonal: шифро́вано (imperfective passive past)
шифру́ючи (adverbial imperfective present)
шифрува́вши (adverbial imperfective past)
шифру́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду шифрува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду шифрува́ть (first-person future imperfective singular)
шифрува́тиму (first-person future imperfective singular)
шифру́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш шифрува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш шифрува́ть (future imperfective second-person singular)
шифрува́тимеш (future imperfective second-person singular)
шифру́є (imperfective present singular third-person)
бу́де шифрува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де шифрува́ть (future imperfective singular third-person)
шифрува́тиме (future imperfective singular third-person)
шифру́єм (first-person imperfective plural present)
шифру́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо шифрува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо шифрува́ть (first-person future imperfective plural)
шифрува́тимемо (first-person future imperfective plural)
шифрува́тимем (first-person future imperfective plural)
шифру́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете шифрува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете шифрува́ть (future imperfective plural second-person)
шифрува́тимете (future imperfective plural second-person)
шифру́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть шифрува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть шифрува́ть (future imperfective plural third-person)
шифрува́тимуть (future imperfective plural third-person)
шифру́ймо (first-person imperative plural)
шифру́й (imperative second-person singular)
шифру́йте (imperative plural second-person)
шифрува́в (masculine past singular)
шифрува́ли (masculine past plural)
шифрува́ла (feminine past singular)
шифрува́ли (feminine past plural)
шифрува́ло (neuter past singular)
шифрува́ли (neuter past plural)

LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-шифрувати.wav

From шифр (šyfr) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian шифрова́ть (šifrovátʹ), Belarusian шыфрава́ць (šyfravácʹ), Polish szyfrować.


зашифровувати

зашифро́вувати

зашифрува́ти

зашифро́вувати • (zašyfróvuvaty) impf (perfective зашифрува́ти)

зашифро́вувати (canonical)
zašyfróvuvaty (romanization)
зашифрува́ти (perfective)
зашифро́вувати (imperfective infinitive)
зашифро́вувать (imperfective infinitive)
зашифро́вуваний (imperfective passive past)
impersonal: зашифро́вувано (imperfective passive past)
зашифро́вуючи (adverbial imperfective present)
зашифро́вувавши (adverbial imperfective past)
зашифро́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду зашифро́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду зашифро́вувать (first-person future imperfective singular)
зашифро́вуватиму (first-person future imperfective singular)
зашифро́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зашифро́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш зашифро́вувать (future imperfective second-person singular)
зашифро́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
зашифро́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де зашифро́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де зашифро́вувать (future imperfective singular third-person)
зашифро́вуватиме (future imperfective singular third-person)
зашифро́вуєм (first-person imperfective plural present)
зашифро́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зашифро́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо зашифро́вувать (first-person future imperfective plural)
зашифро́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
зашифро́вуватимем (first-person future imperfective plural)
зашифро́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зашифро́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете зашифро́вувать (future imperfective plural second-person)
зашифро́вуватимете (future imperfective plural second-person)
зашифро́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зашифро́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зашифро́вувать (future imperfective plural third-person)
зашифро́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
зашифро́вуймо (first-person imperative plural)
зашифро́вуй (imperative second-person singular)
зашифро́вуйте (imperative plural second-person)
зашифро́вував (masculine past singular)
зашифро́вували (masculine past plural)
зашифро́вувала (feminine past singular)
зашифро́вували (feminine past plural)
зашифро́вувало (neuter past singular)
зашифро́вували (neuter past plural)

From the зашифро́в- (zašyfróv-) stem of зашифрува́ти (zašyfruváty) + -увати (-uvaty). Compare Russian зашифро́вывать (zašifróvyvatʹ), Belarusian зашыфро́ўваць (zašyfróŭvacʹ).

af

зашифрува́ти

cog

зашифро́вывать

зашыфро́ўваць


комбінувати

uk-verb

комбінува́ти

скомбінува́ти

комбінува́ти • (kombinuváty) impf (perfective скомбінува́ти)

комбінува́ти (canonical)
kombinuváty (romanization)
скомбінува́ти (perfective)
комбінува́ти (imperfective infinitive)
комбінува́ть (imperfective infinitive)
комбіно́ваний (imperfective passive past)
impersonal: комбіно́вано (imperfective passive past)
комбіну́ючи (adverbial imperfective present)
комбінува́вши (adverbial imperfective past)
комбіну́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду комбінува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду комбінува́ть (first-person future imperfective singular)
комбінува́тиму (first-person future imperfective singular)
комбіну́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш комбінува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш комбінува́ть (future imperfective second-person singular)
комбінува́тимеш (future imperfective second-person singular)
комбіну́є (imperfective present singular third-person)
бу́де комбінува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де комбінува́ть (future imperfective singular third-person)
комбінува́тиме (future imperfective singular third-person)
комбіну́єм (first-person imperfective plural present)
комбіну́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо комбінува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо комбінува́ть (first-person future imperfective plural)
комбінува́тимемо (first-person future imperfective plural)
комбінува́тимем (first-person future imperfective plural)
комбіну́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете комбінува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете комбінува́ть (future imperfective plural second-person)
комбінува́тимете (future imperfective plural second-person)
комбіну́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть комбінува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть комбінува́ть (future imperfective plural third-person)
комбінува́тимуть (future imperfective plural third-person)
комбіну́ймо (first-person imperative plural)
комбіну́й (imperative second-person singular)
комбіну́йте (imperative plural second-person)
комбінува́в (masculine past singular)
комбінува́ли (masculine past plural)
комбінува́ла (feminine past singular)
комбінува́ли (feminine past plural)
комбінува́ло (neuter past singular)
комбінува́ли (neuter past plural)

From Latin combīno + -ува́ти (-uváty). Compare Russian комбини́ровать (kombinírovatʹ), Belarusian камбінава́ць (kambinavácʹ), Polish kombinować.

cog

комбини́ровать

камбінава́ць

(colloquial) to scheme, to contrive, to manoeuvre


утруднене

head

утру́днене • (utrúdnene)

утру́днене (canonical)
utrúdnene (romanization)

утру́днений утруднений#Ukrainian

neuter nominative/accusative singular of утру́днений (utrúdnenyj)


утруднений

утру́днений • (utrúdnenyj)

утру́днений (canonical)
utrúdnenyj (romanization)
утру́днений (masculine nominative)
утру́днене (neuter nominative)
утру́днена (feminine nominative)
утру́днені (nominative plural)
утру́дненого (genitive masculine neuter)
утру́дненої (feminine genitive)
утру́днених (genitive plural)
утру́дненому (dative masculine neuter)
утру́дненій (dative feminine)
утру́дненим (dative plural)
утру́дненого (accusative animate masculine)
утру́днене (accusative neuter)
утру́днену (accusative feminine)
утру́днених (accusative animate plural)
утру́днений (accusative inanimate masculine)
утру́днені (accusative inanimate plural)
утру́дненим (instrumental masculine neuter)
утру́дненою (feminine instrumental)
утру́дненими (instrumental plural)
утру́дненому (locative masculine neuter)
утру́дненім (locative masculine neuter)
утру́дненій (feminine locative)
утру́днених (locative plural)

Uk-утруднений.ogg

утрудни́ти утруднити#Ukrainian

passive adjectival past participle of утрудни́ти pf (utrudnýty)


оплачуваний

опла́чуваний

опла́чуваний • (opláčuvanyj)

опла́чуваний (canonical)
opláčuvanyj (romanization)
опла́чуваний (masculine nominative)
опла́чуване (neuter nominative)
опла́чувана (feminine nominative)
опла́чувані (nominative plural)
опла́чуваного (genitive masculine neuter)
опла́чуваної (feminine genitive)
опла́чуваних (genitive plural)
опла́чуваному (dative masculine neuter)
опла́чуваній (dative feminine)
опла́чуваним (dative plural)
опла́чуваного (accusative animate masculine)
опла́чуване (accusative neuter)
опла́чувану (accusative feminine)
опла́чуваних (accusative animate plural)
опла́чуваний (accusative inanimate masculine)
опла́чувані (accusative inanimate plural)
опла́чуваним (instrumental masculine neuter)
опла́чуваною (feminine instrumental)
опла́чуваними (instrumental plural)
опла́чуваному (locative masculine neuter)
опла́чуванім (locative masculine neuter)
опла́чуваній (feminine locative)
опла́чуваних (locative plural)

uk-adecl

опла́чуваний

[ɔˈpɫat͡ʃʊʋɐnei̯]

Uk-оплачуваний.ogg

опла́чувати оплачувати#Ukrainian

passive adjectival past participle of опла́чувати impf (opláčuvaty)


оплатити

uk-verb

оплати́ти • (oplatýty) pf (imperfective опла́чувати)

оплати́ти (canonical)
oplatýty (romanization)
опла́чувати (imperfective)
оплати́ти (infinitive perfective)
оплати́ть (infinitive perfective)
опла́чений (passive past perfective)
impersonal: опла́чено (passive past perfective)
оплати́вши (adverbial past perfective)
оплачу́ (first-person future perfective singular)
опла́тиш (future perfective second-person singular)
опла́тить (future perfective singular third-person)
опла́тим (first-person future perfective plural)
опла́тимо (first-person future perfective plural)
опла́тите (future perfective plural second-person)
опла́тять (future perfective plural third-person)
оплаті́м (first-person imperative plural)
оплаті́мо (first-person imperative plural)
оплати́ (imperative second-person singular)
оплаті́ть (imperative plural second-person)
оплати́в (masculine past singular)
оплати́ли (masculine past plural)
оплати́ла (feminine past singular)
оплати́ли (feminine past plural)
оплати́ло (neuter past singular)
оплати́ли (neuter past plural)

Uk-оплатити.ogg

From о- (o-) + плати́ти (platýty). Compare Russian оплати́ть (oplatítʹ), Belarusian аплаці́ць (aplacícʹ), Polish opłacić.


оплачувати

опла́чувати • (opláčuvaty) impf (perfective оплати́ти)

опла́чувати (canonical)
opláčuvaty (romanization)
оплати́ти (perfective)
опла́чувати (imperfective infinitive)
опла́чувать (imperfective infinitive)
опла́чуваний (imperfective passive past)
impersonal: опла́чувано (imperfective passive past)
опла́чуючи (adverbial imperfective present)
опла́чувавши (adverbial imperfective past)
опла́чую (first-person imperfective present singular)
бу́ду опла́чувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду опла́чувать (first-person future imperfective singular)
опла́чуватиму (first-person future imperfective singular)
опла́чуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш опла́чувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш опла́чувать (future imperfective second-person singular)
опла́чуватимеш (future imperfective second-person singular)
опла́чує (imperfective present singular third-person)
бу́де опла́чувати (future imperfective singular third-person)
бу́де опла́чувать (future imperfective singular third-person)
опла́чуватиме (future imperfective singular third-person)
опла́чуєм (first-person imperfective plural present)
опла́чуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо опла́чувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо опла́чувать (first-person future imperfective plural)
опла́чуватимемо (first-person future imperfective plural)
опла́чуватимем (first-person future imperfective plural)
опла́чуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете опла́чувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете опла́чувать (future imperfective plural second-person)
опла́чуватимете (future imperfective plural second-person)
опла́чують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть опла́чувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть опла́чувать (future imperfective plural third-person)
опла́чуватимуть (future imperfective plural third-person)
опла́чуймо (first-person imperative plural)
опла́чуй (imperative second-person singular)
опла́чуйте (imperative plural second-person)
опла́чував (masculine past singular)
опла́чували (masculine past plural)
опла́чувала (feminine past singular)
опла́чували (feminine past plural)
опла́чувало (neuter past singular)
опла́чували (neuter past plural)

[ɔˈpɫat͡ʃʊʋɐte]

Uk-оплачувати.ogg

From the опла́ч- (opláč-) stem of оплати́ти (oplatýty) + -увати (-uvaty). Compare Russian опла́чивать (opláčivatʹ), Belarusian апла́чваць (apláčvacʹ), Polish opłacać.


благословляти

благословля́ти

благослови́ти

благословля́ти • (blahoslovljáty) impf (perfective благослови́ти)

благословля́ти (canonical)
blahoslovljáty (romanization)
благослови́ти (perfective)
благословля́ти (imperfective infinitive)
благословля́ть (imperfective infinitive)
благословля́ючи (adverbial imperfective present)
благословля́вши (adverbial imperfective past)
благословля́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду благословля́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду благословля́ть (first-person future imperfective singular)
благословля́тиму (first-person future imperfective singular)
благословля́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш благословля́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш благословля́ть (future imperfective second-person singular)
благословля́тимеш (future imperfective second-person singular)
благословля́є (imperfective present singular third-person)
бу́де благословля́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де благословля́ть (future imperfective singular third-person)
благословля́тиме (future imperfective singular third-person)
благословля́єм (first-person imperfective plural present)
благословля́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо благословля́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо благословля́ть (first-person future imperfective plural)
благословля́тимемо (first-person future imperfective plural)
благословля́тимем (first-person future imperfective plural)
благословля́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете благословля́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете благословля́ть (future imperfective plural second-person)
благословля́тимете (future imperfective plural second-person)
благословля́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть благословля́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть благословля́ть (future imperfective plural third-person)
благословля́тимуть (future imperfective plural third-person)
благословля́ймо (first-person imperative plural)
благословля́й (imperative second-person singular)
благословля́йте (imperative plural second-person)
благословля́в (masculine past singular)
благословля́ли (masculine past plural)
благословля́ла (feminine past singular)
благословля́ли (feminine past plural)
благословля́ло (neuter past singular)
благословля́ли (neuter past plural)

[bɫɐɦɔsɫɔu̯ˈlʲate]

From the благословл- (blahoslovl-) stem of благослови́ти (blahoslovýty) + -я́ти (-játy). Compare Russian благословля́ть (blagoslovljátʹ), Belarusian благаслаўля́ць (blahaslaŭljácʹ).

af

благослови́ти

cog

благословля́ть

благаслаўля́ць


імунізувати

uk-verb

імунізува́ти

імунізува́ти (canonical)
imunizuváty (romanization)
імунізува́ти (infinitive)
імунізува́ть (infinitive)
імунізо́ваний (passive past)
impersonal: імунізо́вано (passive past)
імунізу́ючи (adverbial present)
імунізува́вши (adverbial past)
імунізу́ю (first-person future singular)
бу́ду ймунізува́ти (first-person singular)
бу́ду ймунізува́ть (first-person singular)
імунізува́тиму (first-person singular)
імунізу́єш (future second-person singular)
бу́деш імунізува́ти (second-person singular)
бу́деш імунізува́ть (second-person singular)
імунізува́тимеш (second-person singular)
імунізу́є (future singular third-person)
бу́де ймунізува́ти (singular third-person)
бу́де ймунізува́ть (singular third-person)
імунізува́тиме (singular third-person)
імунізу́єм (first-person future plural)
імунізу́ємо (first-person future plural)
бу́демо ймунізува́ти (first-person plural)
бу́демо ймунізува́ть (first-person plural)
імунізува́тимемо (first-person plural)
імунізува́тимем (first-person plural)
імунізу́єте (future plural second-person)
бу́дете ймунізува́ти (plural second-person)
бу́дете ймунізува́ть (plural second-person)
імунізува́тимете (plural second-person)
імунізу́ють (future plural third-person)
бу́дуть імунізува́ти (plural third-person)
бу́дуть імунізува́ть (plural third-person)
імунізува́тимуть (plural third-person)
імунізу́ймо (first-person imperative plural)
імунізу́й (imperative second-person singular)
імунізу́йте (imperative plural second-person)
імунізува́в (masculine past singular)
імунізува́ли (masculine past plural)
імунізува́ла (feminine past singular)
імунізува́ли (feminine past plural)
імунізува́ло (neuter past singular)
імунізува́ли (neuter past plural)

From імуніз(а́ція) (imuniz(ácija)) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian иммунизи́ровать (immunizírovatʹ), Belarusian імунізава́ць (imunizavácʹ), Polish immunizować.

af

імуніз(а́ція)

cog

иммунизи́ровать

імунізава́ць


смажений

head

сма́жений • (smáženyj)

сма́жений (canonical)
smáženyj (romanization)
сма́жений (masculine nominative)
сма́жене (neuter nominative)
сма́жена (feminine nominative)
сма́жені (nominative plural)
сма́женого (genitive masculine neuter)
сма́женої (feminine genitive)
сма́жених (genitive plural)
сма́женому (dative masculine neuter)
сма́женій (dative feminine)
сма́женим (dative plural)
сма́женого (accusative animate masculine)
сма́жене (accusative neuter)
сма́жену (accusative feminine)
сма́жених (accusative animate plural)
сма́жений (accusative inanimate masculine)
сма́жені (accusative inanimate plural)
сма́женим (instrumental masculine neuter)
сма́женою (feminine instrumental)
сма́женими (instrumental plural)
сма́женому (locative masculine neuter)
сма́женім (locative masculine neuter)
сма́женій (feminine locative)
сма́жених (locative plural)

Uk-смажений.ogg

сма́жити смажити#Ukrainian

passive adjectival past participle of сма́жити impf (smážyty)


розповсюджений

розповсю́джений

розповсю́джений • (rozpovsjúdženyj)

розповсю́джений (canonical)
rozpovsjúdženyj (romanization)
розповсю́джений (masculine nominative)
розповсю́джене (neuter nominative)
розповсю́джена (feminine nominative)
розповсю́джені (nominative plural)
розповсю́дженого (genitive masculine neuter)
розповсю́дженої (feminine genitive)
розповсю́джених (genitive plural)
розповсю́дженому (dative masculine neuter)
розповсю́дженій (dative feminine)
розповсю́дженим (dative plural)
розповсю́дженого (accusative animate masculine)
розповсю́джене (accusative neuter)
розповсю́джену (accusative feminine)
розповсю́джених (accusative animate plural)
розповсю́джений (accusative inanimate masculine)
розповсю́джені (accusative inanimate plural)
розповсю́дженим (instrumental masculine neuter)
розповсю́дженою (feminine instrumental)
розповсю́дженими (instrumental plural)
розповсю́дженому (locative masculine neuter)
розповсю́дженім (locative masculine neuter)
розповсю́дженій (feminine locative)
розповсю́джених (locative plural)

uk-adecl

розповсю́джений

Uk-розповсюджений.ogg

розповсю́дити розповсюдити#Ukrainian

passive adjectival past participle of розповсю́дити pf (rozpovsjúdyty)


наполягати

uk-verb

наполяга́ти • (napoljaháty) impf (perfective наполягти́)

наполяга́ти (canonical)
napoljaháty (romanization)
наполягти́ (perfective)
наполяга́ти (imperfective infinitive)
наполяга́ть (imperfective infinitive)
наполяга́ючи (adverbial imperfective present)
наполяга́вши (adverbial imperfective past)
наполяга́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду наполяга́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду наполяга́ть (first-person future imperfective singular)
наполяга́тиму (first-person future imperfective singular)
наполяга́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш наполяга́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш наполяга́ть (future imperfective second-person singular)
наполяга́тимеш (future imperfective second-person singular)
наполяга́є (imperfective present singular third-person)
бу́де наполяга́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де наполяга́ть (future imperfective singular third-person)
наполяга́тиме (future imperfective singular third-person)
наполяга́єм (first-person imperfective plural present)
наполяга́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо наполяга́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо наполяга́ть (first-person future imperfective plural)
наполяга́тимемо (first-person future imperfective plural)
наполяга́тимем (first-person future imperfective plural)
наполяга́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете наполяга́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете наполяга́ть (future imperfective plural second-person)
наполяга́тимете (future imperfective plural second-person)
наполяга́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть наполяга́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть наполяга́ть (future imperfective plural third-person)
наполяга́тимуть (future imperfective plural third-person)
наполяга́ймо (first-person imperative plural)
наполяга́й (imperative second-person singular)
наполяга́йте (imperative plural second-person)
наполяга́в (masculine past singular)
наполяга́ли (masculine past plural)
наполяга́ла (feminine past singular)
наполяга́ли (feminine past plural)
наполяга́ло (neuter past singular)
наполяга́ли (neuter past plural)

Uk-наполягати.ogg

From на- (na-) + поляга́ти (poljaháty) or наполягти́ (napoljahtý) + -а́ти (-áty).

to insist, to press (demand continually that something happen or be done) (on/upon/for: на + locative; that: (на тому,) щоб)

to insist (hold up a claim emphatically) (on/upon: на + locative; that: (на тому,) що)

(colloquial) to press (exert pressure upon) (on/upon: на + accusative)

(colloquial) to apply oneself (to: на + accusative)


замаринувати

замаринува́ти

замарино́вувати

замаринува́ти • (zamarynuváty) pf (imperfective маринува́ти or замарино́вувати)

замаринува́ти (canonical)
zamarynuváty (romanization)
маринува́ти (imperfective)
замарино́вувати (imperfective)
замаринува́ти (infinitive perfective)
замаринува́ть (infinitive perfective)
замарино́ваний (passive past perfective)
impersonal: замарино́вано (passive past perfective)
замаринува́вши (adverbial past perfective)
замарину́ю (first-person future perfective singular)
замарину́єш (future perfective second-person singular)
замарину́є (future perfective singular third-person)
замарину́єм (first-person future perfective plural)
замарину́ємо (first-person future perfective plural)
замарину́єте (future perfective plural second-person)
замарину́ють (future perfective plural third-person)
замарину́ймо (first-person imperative plural)
замарину́й (imperative second-person singular)
замарину́йте (imperative plural second-person)
замаринува́в (masculine past singular)
замаринува́ли (masculine past plural)
замаринува́ла (feminine past singular)
замаринува́ли (feminine past plural)
замаринува́ло (neuter past singular)
замаринува́ли (neuter past plural)

From за- (za-) + маринува́ти (marynuváty). Compare Russian замаринова́ть (zamarinovátʹ), Belarusian замарынава́ць (zamarynavácʹ), Polish zamarynować.

cog

замаринова́ть

замарынава́ць


маринований

head

марино́ваний

марино́ваний • (marynóvanyj)

марино́ваний (canonical)
marynóvanyj (romanization)
марино́ваний (masculine nominative)
марино́ване (neuter nominative)
марино́вана (feminine nominative)
марино́вані (nominative plural)
марино́ваного (genitive masculine neuter)
марино́ваної (feminine genitive)
марино́ваних (genitive plural)
марино́ваному (dative masculine neuter)
марино́ваній (dative feminine)
марино́ваним (dative plural)
марино́ваного (accusative animate masculine)
марино́ване (accusative neuter)
марино́вану (accusative feminine)
марино́ваних (accusative animate plural)
марино́ваний (accusative inanimate masculine)
марино́вані (accusative inanimate plural)
марино́ваним (instrumental masculine neuter)
марино́ваною (feminine instrumental)
марино́ваними (instrumental plural)
марино́ваному (locative masculine neuter)
марино́ванім (locative masculine neuter)
марино́ваній (feminine locative)
марино́ваних (locative plural)

uk-adecl

марино́ваний

маринува́ти маринувати#Ukrainian

passive adjectival past participle of маринува́ти impf (marynuváty)


маринувати

uk-verb

замаринува́ти

маринува́ти • (marynuváty) impf (perfective замаринува́ти)

маринува́ти (canonical)
marynuváty (romanization)
замаринува́ти (perfective)
маринува́ти (imperfective infinitive)
маринува́ть (imperfective infinitive)
марино́ваний (imperfective passive past)
impersonal: марино́вано (imperfective passive past)
марину́ючи (adverbial imperfective present)
маринува́вши (adverbial imperfective past)
марину́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду маринува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду маринува́ть (first-person future imperfective singular)
маринува́тиму (first-person future imperfective singular)
марину́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш маринува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш маринува́ть (future imperfective second-person singular)
маринува́тимеш (future imperfective second-person singular)
марину́є (imperfective present singular third-person)
бу́де маринува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де маринува́ть (future imperfective singular third-person)
маринува́тиме (future imperfective singular third-person)
марину́єм (first-person imperfective plural present)
марину́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо маринува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо маринува́ть (first-person future imperfective plural)
маринува́тимемо (first-person future imperfective plural)
маринува́тимем (first-person future imperfective plural)
марину́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете маринува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете маринува́ть (future imperfective plural second-person)
маринува́тимете (future imperfective plural second-person)
марину́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть маринува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть маринува́ть (future imperfective plural third-person)
маринува́тимуть (future imperfective plural third-person)
марину́ймо (first-person imperative plural)
марину́й (imperative second-person singular)
марину́йте (imperative plural second-person)
маринува́в (masculine past singular)
маринува́ли (masculine past plural)
маринува́ла (feminine past singular)
маринува́ли (feminine past plural)
маринува́ло (neuter past singular)
маринува́ли (neuter past plural)

From French mariner + -увати (-uvaty). Compare Russian маринова́ть (marinovátʹ), Belarusian марынава́ць (marynavácʹ), Polish marynować.

(figurative, colloquial) to leave hanging, to leave stewing, to leave up in the air, to make languish (deliberately keep something or someone in an unresolved situation)


ухвалив

head

ухвали́в • (uxvalýv)

ухвали́в (canonical)
uxvalýv (romanization)

ухвали́ти ухвалити#Ukrainian

masculine singular past indicative perfective of ухвали́ти (uxvalýty)


розлучитися

uk-verb

розлучи́тися

розлуча́тися

розлучи́тися • (rozlučýtysja) pf (imperfective розлуча́тися)

розлучи́тися (canonical)
rozlučýtysja (romanization)
розлуча́тися (imperfective)
розлучи́тися (infinitive perfective)
розлучи́тись (infinitive perfective)
розлучи́ться (infinitive perfective)
розлучи́вшись (adverbial past perfective)
розлучу́ся (first-person future perfective singular)
розлучу́сь (first-person future perfective singular)
розлу́чишся (future perfective second-person singular)
розлу́читься (future perfective singular third-person)
розлу́чимся (first-person future perfective plural)
розлу́чимося (first-person future perfective plural)
розлу́чимось (first-person future perfective plural)
розлу́читеся (future perfective plural second-person)
розлу́читесь (future perfective plural second-person)
розлу́чаться (future perfective plural third-person)
розлучі́мся (first-person imperative plural)
розлучі́мося (first-person imperative plural)
розлучі́мось (first-person imperative plural)
розлучи́ся (imperative second-person singular)
розлучи́сь (imperative second-person singular)
розлучі́ться (imperative plural second-person)
розлучи́вся (masculine past singular)
розлучи́всь (masculine past singular)
розлучи́лися (masculine past plural)
розлучи́лись (masculine past plural)
розлучи́лася (feminine past singular)
розлучи́лась (feminine past singular)
розлучи́лися (feminine past plural)
розлучи́лись (feminine past plural)
розлучи́лося (neuter past singular)
розлучи́лось (neuter past singular)
розлучи́лися (neuter past plural)
розлучи́лись (neuter past plural)

uk-conj

розлучи́тися<4c.pf>

[rɔzɫʊˈt͡ʃɪtesʲɐ]

Uk-розлучитися.ogg

From розлучи́ти (rozlučýty) + -ся (-sja). Compare Russian разлучи́ться (razlučítʹsja), Belarusian разлучы́цца (razlučýcca), Polish rozłączyć się.

cog

разлучи́ться

to part, to separate, to part company, to go separate ways


ухвалити

uk-verb

ухвали́ти • (uxvalýty) pf (imperfective ухва́лювати)

ухвали́ти (canonical)
uxvalýty (romanization)
ухва́лювати (imperfective)
ухвали́ти (infinitive perfective)
ухвали́ть (infinitive perfective)
ухва́лений (passive past perfective)
impersonal: ухва́лено (passive past perfective)
ухвали́вши (adverbial past perfective)
ухвалю́ (first-person future perfective singular)
ухва́лиш (future perfective second-person singular)
ухва́лить (future perfective singular third-person)
ухва́лим (first-person future perfective plural)
ухва́лимо (first-person future perfective plural)
ухва́лите (future perfective plural second-person)
ухва́лять (future perfective plural third-person)
ухвалі́м (first-person imperative plural)
ухвалі́мо (first-person imperative plural)
ухвали́ (imperative second-person singular)
ухвалі́ть (imperative plural second-person)
ухвали́в (masculine past singular)
ухвали́ли (masculine past plural)
ухвали́ла (feminine past singular)
ухвали́ли (feminine past plural)
ухвали́ло (neuter past singular)
ухвали́ли (neuter past plural)

Uk-ухвалити.ogg

From у- (u-) + хвали́ти (xvalýty). Compare Polish uchwalić.

ухвали́ти рі́шення

to make a decision, to decide, to adjudicate

to decide, to resolve (reach a decision) (to do: + infinitive)

to adopt, to approve, to pass (collectively and formally endorse: motion, resolution, plan)

to decree, to deliver, to hand down, to pass (:legal judgement or order)


розлучатися

розлуча́тися

розлучи́тися

розлуча́тися • (rozlučátysja) impf (perfective розлучи́тися)

розлуча́тися (canonical)
rozlučátysja (romanization)
розлучи́тися (perfective)
розлуча́тися (imperfective infinitive)
розлуча́тись (imperfective infinitive)
розлуча́ться (imperfective infinitive)
розлуча́ючись (adverbial imperfective present)
розлуча́вшись (adverbial imperfective past)
розлуча́юся (first-person imperfective present singular)
розлуча́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду розлуча́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду розлуча́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду розлуча́ться (first-person future imperfective singular)
розлуча́тимусь (first-person future imperfective singular)
розлуча́тимуся (first-person future imperfective singular)
розлуча́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш розлуча́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш розлуча́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш розлуча́ться (future imperfective second-person singular)
розлуча́тимешся (future imperfective second-person singular)
розлуча́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де розлуча́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де розлуча́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де розлуча́ться (future imperfective singular third-person)
розлуча́тиметься (future imperfective singular third-person)
розлуча́ємся (first-person imperfective plural present)
розлуча́ємося (first-person imperfective plural present)
розлуча́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо розлуча́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо розлуча́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо розлуча́ться (first-person future imperfective plural)
розлуча́тимемось (first-person future imperfective plural)
розлуча́тимемося (first-person future imperfective plural)
розлуча́тимемся (first-person future imperfective plural)
розлуча́єтеся (imperfective plural present second-person)
розлуча́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете розлуча́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете розлуча́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете розлуча́ться (future imperfective plural second-person)
розлуча́тиметесь (future imperfective plural second-person)
розлуча́тиметеся (future imperfective plural second-person)
розлуча́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розлуча́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розлуча́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розлуча́ться (future imperfective plural third-person)
розлуча́тимуться (future imperfective plural third-person)
розлуча́ймося (first-person imperative plural)
розлуча́ймось (first-person imperative plural)
розлуча́йся (imperative second-person singular)
розлуча́йсь (imperative second-person singular)
розлуча́йтеся (imperative plural second-person)
розлуча́йтесь (imperative plural second-person)
розлуча́вся (masculine past singular)
розлуча́всь (masculine past singular)
розлуча́лися (masculine past plural)
розлуча́лись (masculine past plural)
розлуча́лася (feminine past singular)
розлуча́лась (feminine past singular)
розлуча́лися (feminine past plural)
розлуча́лись (feminine past plural)
розлуча́лося (neuter past singular)
розлуча́лось (neuter past singular)
розлуча́лися (neuter past plural)
розлуча́лись (neuter past plural)

uk-conj

розлуча́тися<1a.impf>

Uk-розлучатися.ogg

From розлуча́ти (rozlučáty) + -ся (-sja). Compare Russian разлуча́ться (razlučátʹsja), Belarusian разлуча́цца (razlučácca), Polish rozłączać się.

cog

разлуча́ться


ухвалювати

uk-verb

ухва́лювати • (uxváljuvaty) impf (perfective ухвали́ти)

ухва́лювати (canonical)
uxváljuvaty (romanization)
ухвали́ти (perfective)
ухва́лювати (imperfective infinitive)
ухва́лювать (imperfective infinitive)
ухва́люваний (imperfective passive past)
impersonal: ухва́лювано (imperfective passive past)
ухва́люючи (adverbial imperfective present)
ухва́лювавши (adverbial imperfective past)
ухва́люю (first-person imperfective present singular)
бу́ду вхва́лювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду вхва́лювать (first-person future imperfective singular)
ухва́люватиму (first-person future imperfective singular)
ухва́люєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш ухва́лювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш ухва́лювать (future imperfective second-person singular)
ухва́люватимеш (future imperfective second-person singular)
ухва́лює (imperfective present singular third-person)
бу́де вхва́лювати (future imperfective singular third-person)
бу́де вхва́лювать (future imperfective singular third-person)
ухва́люватиме (future imperfective singular third-person)
ухва́люєм (first-person imperfective plural present)
ухва́люємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо вхва́лювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо вхва́лювать (first-person future imperfective plural)
ухва́люватимемо (first-person future imperfective plural)
ухва́люватимем (first-person future imperfective plural)
ухва́люєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете вхва́лювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете вхва́лювать (future imperfective plural second-person)
ухва́люватимете (future imperfective plural second-person)
ухва́люють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть ухва́лювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть ухва́лювать (future imperfective plural third-person)
ухва́люватимуть (future imperfective plural third-person)
ухва́люймо (first-person imperative plural)
ухва́люй (imperative second-person singular)
ухва́люйте (imperative plural second-person)
ухва́лював (masculine past singular)
ухва́лювали (masculine past plural)
ухва́лювала (feminine past singular)
ухва́лювали (feminine past plural)
ухва́лювало (neuter past singular)
ухва́лювали (neuter past plural)

[ʊxˈʋalʲʊʋɐte]

Uk-ухвалювати.ogg

From the ухва́л- (uxvál-) stem of ухвали́ти pf (uxvalýty) + -ювати (-juvaty). Compare Polish uchwalać.

af

ухва́лювати рі́шення

to decide, to resolve (form a decision) (to do: + infinitive)


визнаний

head

ви́знаний • (význanyj)

ви́знаний (canonical)
význanyj (romanization)
ви́знаний (masculine nominative)
ви́знане (neuter nominative)
ви́знана (feminine nominative)
ви́знані (nominative plural)
ви́знаного (genitive masculine neuter)
ви́знаної (feminine genitive)
ви́знаних (genitive plural)
ви́знаному (dative masculine neuter)
ви́знаній (dative feminine)
ви́знаним (dative plural)
ви́знаного (accusative animate masculine)
ви́знане (accusative neuter)
ви́знану (accusative feminine)
ви́знаних (accusative animate plural)
ви́знаний (accusative inanimate masculine)
ви́знані (accusative inanimate plural)
ви́знаним (instrumental masculine neuter)
ви́знаною (feminine instrumental)
ви́знаними (instrumental plural)
ви́знаному (locative masculine neuter)
ви́знанім (locative masculine neuter)
ви́знаній (feminine locative)
ви́знаних (locative plural)

ви́знати визнати#Ukrainian

passive adjectival past participle of ви́знати pf (význaty)


фінансувати

uk-verb

фінансува́ти

профінансува́ти

фінансува́ти • (finansuváty) impf or pf (perfective профінансува́ти)

фінансува́ти (canonical)
finansuváty (romanization)
профінансува́ти (perfective)
фінансува́ти (infinitive)
фінансува́ть (infinitive)
фінансо́ваний (passive past)
impersonal: фінансо́вано (passive past)
фінансу́ючи (adverbial present)
фінансува́вши (adverbial past)
фінансу́ю (first-person future singular)
бу́ду фінансува́ти (first-person singular)
бу́ду фінансува́ть (first-person singular)
фінансува́тиму (first-person singular)
фінансу́єш (future second-person singular)
бу́деш фінансува́ти (second-person singular)
бу́деш фінансува́ть (second-person singular)
фінансува́тимеш (second-person singular)
фінансу́є (future singular third-person)
бу́де фінансува́ти (singular third-person)
бу́де фінансува́ть (singular third-person)
фінансува́тиме (singular third-person)
фінансу́єм (first-person future plural)
фінансу́ємо (first-person future plural)
бу́демо фінансува́ти (first-person plural)
бу́демо фінансува́ть (first-person plural)
фінансува́тимемо (first-person plural)
фінансува́тимем (first-person plural)
фінансу́єте (future plural second-person)
бу́дете фінансува́ти (plural second-person)
бу́дете фінансува́ть (plural second-person)
фінансува́тимете (plural second-person)
фінансу́ють (future plural third-person)
бу́дуть фінансува́ти (plural third-person)
бу́дуть фінансува́ть (plural third-person)
фінансува́тимуть (plural third-person)
фінансу́ймо (first-person imperative plural)
фінансу́й (imperative second-person singular)
фінансу́йте (imperative plural second-person)
фінансува́в (masculine past singular)
фінансува́ли (masculine past plural)
фінансува́ла (feminine past singular)
фінансува́ли (feminine past plural)
фінансува́ло (neuter past singular)
фінансува́ли (neuter past plural)

From фіна́нси (finánsy) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian финанси́ровать (finansírovatʹ), Belarusian фінансава́ць (finansavácʹ), Polish finansować.

cog

финанси́ровать

фінансава́ць


переможемо

head

перемо́жемо • (peremóžemo)

перемо́жемо (canonical)
peremóžemo (romanization)

перемогти́ перемогти#Ukrainian

first-person plural future indicative perfective of перемогти́ (peremohtý)


перемогти

uk-verb

перемогти́ • (peremohtý) pf (imperfective перемага́ти)

перемогти́ (canonical)
peremohtý (romanization)
перемага́ти (imperfective)
перемогти́ (infinitive perfective)
перемі́гший (active past perfective)
перемо́жений (passive past perfective)
impersonal: перемо́жено (passive past perfective)
перемі́гши (adverbial past perfective)
перемо́жу (first-person future perfective singular)
перемо́жеш (future perfective second-person singular)
перемо́же (future perfective singular third-person)
перемо́жем (first-person future perfective plural)
перемо́жемо (first-person future perfective plural)
перемо́жете (future perfective plural second-person)
перемо́жуть (future perfective plural third-person)
переможі́м (first-person imperative plural)
переможі́мо (first-person imperative plural)
переможи́ (imperative second-person singular)
переможі́ть (imperative plural second-person)
перемі́г (masculine past singular)
перемогли́ (masculine past plural)
перемогла́ (feminine past singular)
перемогли́ (feminine past plural)
перемогло́ (neuter past singular)
перемогли́ (neuter past plural)

uk-conj

переможі́м, переможі́мо

Uk-перемогти.ogg

From пере- (pere-) + могти́ (mohtý). Compare Russian перемо́чь (peremóčʹ), Belarusian перамагчы́ (pjeramahčý), Polish przemóc.

to defeat, to beat, to vanquish, to be victorious over, to triumph over

to conquer, to surmount, to overcome (:difficulties, feelings, obstacles, etc.)


перемагати

uk-verb

перемага́ти • (peremaháty) impf (perfective перемогти́)

перемага́ти (canonical)
peremaháty (romanization)
перемогти́ (perfective)
перемага́ти (imperfective infinitive)
перемага́ть (imperfective infinitive)
перемага́ючи (adverbial imperfective present)
перемага́вши (adverbial imperfective past)
перемага́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду перемага́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду перемага́ть (first-person future imperfective singular)
перемага́тиму (first-person future imperfective singular)
перемага́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш перемага́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш перемага́ть (future imperfective second-person singular)
перемага́тимеш (future imperfective second-person singular)
перемага́є (imperfective present singular third-person)
бу́де перемага́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де перемага́ть (future imperfective singular third-person)
перемага́тиме (future imperfective singular third-person)
перемага́єм (first-person imperfective plural present)
перемага́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо перемага́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо перемага́ть (first-person future imperfective plural)
перемага́тимемо (first-person future imperfective plural)
перемага́тимем (first-person future imperfective plural)
перемага́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете перемага́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете перемага́ть (future imperfective plural second-person)
перемага́тимете (future imperfective plural second-person)
перемага́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть перемага́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть перемага́ть (future imperfective plural third-person)
перемага́тимуть (future imperfective plural third-person)
перемага́ймо (first-person imperative plural)
перемага́й (imperative second-person singular)
перемага́йте (imperative plural second-person)
перемага́в (masculine past singular)
перемага́ли (masculine past plural)
перемага́ла (feminine past singular)
перемага́ли (feminine past plural)
перемага́ло (neuter past singular)
перемага́ли (neuter past plural)

Uk-перемагати.ogg

From перемогти́ (peremohtý) + -ати (-aty). Compare Russian перемога́ть (peremogátʹ), Belarusian перамага́ць (pjeramahácʹ), Polish przemagać.


дестабілізувати

дестабілізува́ти

дестабілізува́ти • (destabilizuváty) impf or pf

дестабілізува́ти (canonical)
destabilizuváty (romanization)
дестабілізува́ти (infinitive)
дестабілізува́ть (infinitive)
дестабілізо́ваний (passive past)
impersonal: дестабілізо́вано (passive past)
дестабілізу́ючи (adverbial present)
дестабілізува́вши (adverbial past)
дестабілізу́ю (first-person future singular)
бу́ду дестабілізува́ти (first-person singular)
бу́ду дестабілізува́ть (first-person singular)
дестабілізува́тиму (first-person singular)
дестабілізу́єш (future second-person singular)
бу́деш дестабілізува́ти (second-person singular)
бу́деш дестабілізува́ть (second-person singular)
дестабілізува́тимеш (second-person singular)
дестабілізу́є (future singular third-person)
бу́де дестабілізува́ти (singular third-person)
бу́де дестабілізува́ть (singular third-person)
дестабілізува́тиме (singular third-person)
дестабілізу́єм (first-person future plural)
дестабілізу́ємо (first-person future plural)
бу́демо дестабілізува́ти (first-person plural)
бу́демо дестабілізува́ть (first-person plural)
дестабілізува́тимемо (first-person plural)
дестабілізува́тимем (first-person plural)
дестабілізу́єте (future plural second-person)
бу́дете дестабілізува́ти (plural second-person)
бу́дете дестабілізува́ть (plural second-person)
дестабілізува́тимете (plural second-person)
дестабілізу́ють (future plural third-person)
бу́дуть дестабілізува́ти (plural third-person)
бу́дуть дестабілізува́ть (plural third-person)
дестабілізува́тимуть (plural third-person)
дестабілізу́ймо (first-person imperative plural)
дестабілізу́й (imperative second-person singular)
дестабілізу́йте (imperative plural second-person)
дестабілізува́в (masculine past singular)
дестабілізува́ли (masculine past plural)
дестабілізува́ла (feminine past singular)
дестабілізува́ли (feminine past plural)
дестабілізува́ло (neuter past singular)
дестабілізува́ли (neuter past plural)

uk-conj

дестабілізува́ти<2a.both.tr.ppp>

From дестабіліз(а́ція) (destabiliz(ácija)) + -ува́ти (-uváty). Compare Russian дестабилизи́ровать (destabilizírovatʹ), Belarusian дэстабілізава́ць (destabilizavácʹ), Polish destabilizować.

af

дестабіліза́ція

дестабіліз(а́ція)

cog

дестабилизи́ровать

дэстабілізава́ць


розривати

uk-verb

розрива́ти • (rozryváty) impf (perfective розірва́ти)

розрива́ти (canonical)
rozryváty (romanization)
розірва́ти (perfective)
розрива́ти (imperfective infinitive)
розрива́ть (imperfective infinitive)
розрива́ючи (adverbial imperfective present)
розрива́вши (adverbial imperfective past)
розрива́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду розрива́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду розрива́ть (first-person future imperfective singular)
розрива́тиму (first-person future imperfective singular)
розрива́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш розрива́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш розрива́ть (future imperfective second-person singular)
розрива́тимеш (future imperfective second-person singular)
розрива́є (imperfective present singular third-person)
бу́де розрива́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де розрива́ть (future imperfective singular third-person)
розрива́тиме (future imperfective singular third-person)
розрива́єм (first-person imperfective plural present)
розрива́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо розрива́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо розрива́ть (first-person future imperfective plural)
розрива́тимемо (first-person future imperfective plural)
розрива́тимем (first-person future imperfective plural)
розрива́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете розрива́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете розрива́ть (future imperfective plural second-person)
розрива́тимете (future imperfective plural second-person)
розрива́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розрива́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розрива́ть (future imperfective plural third-person)
розрива́тимуть (future imperfective plural third-person)
розрива́ймо (first-person imperative plural)
розрива́й (imperative second-person singular)
розрива́йте (imperative plural second-person)
розрива́в (masculine past singular)
розрива́ли (masculine past plural)
розрива́ла (feminine past singular)
розрива́ли (feminine past plural)
розрива́ло (neuter past singular)
розрива́ли (neuter past plural)

From роз (roz) + -рива́ти (-ryváty) Compare Russian разрыва́ть (razryvátʹ), Belarusian разрыва́ць (razryvácʹ).

Uk-розривати.ogg

розрива́ти на шматки́

(literally, figuratively) to tear, to tear apart, to tear up, to rend

(figuratively) to break off, to sever, to terminate (:relations etc.)


розривати

розрива́ти • (rozryváty) impf (perfective розри́ти)

розрива́ти (canonical)
rozryváty (romanization)
розри́ти (perfective)
розрива́ти (imperfective infinitive)
розрива́ть (imperfective infinitive)
розрива́ючи (adverbial imperfective present)
розрива́вши (adverbial imperfective past)
розрива́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду розрива́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду розрива́ть (first-person future imperfective singular)
розрива́тиму (first-person future imperfective singular)
розрива́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш розрива́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш розрива́ть (future imperfective second-person singular)
розрива́тимеш (future imperfective second-person singular)
розрива́є (imperfective present singular third-person)
бу́де розрива́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де розрива́ть (future imperfective singular third-person)
розрива́тиме (future imperfective singular third-person)
розрива́єм (first-person imperfective plural present)
розрива́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо розрива́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо розрива́ть (first-person future imperfective plural)
розрива́тимемо (first-person future imperfective plural)
розрива́тимем (first-person future imperfective plural)
розрива́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете розрива́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете розрива́ть (future imperfective plural second-person)
розрива́тимете (future imperfective plural second-person)
розрива́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розрива́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розрива́ть (future imperfective plural third-person)
розрива́тимуть (future imperfective plural third-person)
розрива́ймо (first-person imperative plural)
розрива́й (imperative second-person singular)
розрива́йте (imperative plural second-person)
розрива́в (masculine past singular)
розрива́ли (masculine past plural)
розрива́ла (feminine past singular)
розрива́ли (feminine past plural)
розрива́ло (neuter past singular)
розрива́ли (neuter past plural)

From розри́ти (rozrýty) + -ва́ти (-váty). Compare Russian разрыва́ть (razryvátʹ), Belarusian разрыва́ць (razryvácʹ).

Uk-розривати.ogg


запанувати

запано́вувати

запанува́ти • (zapanuváty) pf (imperfective запано́вувати)

запанува́ти (canonical)
zapanuváty (romanization)
запано́вувати (imperfective)
запанува́ти (infinitive perfective)
запанува́ть (infinitive perfective)
запанува́вши (adverbial past perfective)
запану́ю (first-person future perfective singular)
запану́єш (future perfective second-person singular)
запану́є (future perfective singular third-person)
запану́єм (first-person future perfective plural)
запану́ємо (first-person future perfective plural)
запану́єте (future perfective plural second-person)
запану́ють (future perfective plural third-person)
запану́ймо (first-person imperative plural)
запану́й (imperative second-person singular)
запану́йте (imperative plural second-person)
запанува́в (masculine past singular)
запанува́ли (masculine past plural)
запанува́ла (feminine past singular)
запанува́ли (feminine past plural)
запанува́ло (neuter past singular)
запанува́ли (neuter past plural)

Uk-запанувати.ogg

Запануєм і ми, браття, у своїй сторонці.

Zapanujem i my, brattja, u svojij storonci.


вистояти

ви́стояти • (výstojaty) pf (imperfective висто́ювати)

ви́стояти (canonical)
výstojaty (romanization)
висто́ювати (imperfective)
ви́стояти (infinitive perfective)
ви́стоять (infinitive perfective)
ви́стоявши (adverbial past perfective)
ви́стою (first-person future perfective singular)
ви́стоїш (future perfective second-person singular)
ви́стоїть (future perfective singular third-person)
ви́стоїм (first-person future perfective plural)
ви́стоїмо (first-person future perfective plural)
ви́стоїте (future perfective plural second-person)
ви́стоять (future perfective plural third-person)
ви́стіймо (first-person imperative plural)
ви́стій (imperative second-person singular)
ви́стійте (imperative plural second-person)
ви́стояв (masculine past singular)
ви́стояли (masculine past plural)
ви́стояла (feminine past singular)
ви́стояли (feminine past plural)
ви́стояло (neuter past singular)
ви́стояли (neuter past plural)

Uk-вистояти.ogg

From ви́- (vý-) + стоя́ти (stojáty). Compare Russian вы́стоять (výstojatʹ), Belarusian вы́стаяць (výstajacʹ).

to stand (for a certain time), to remain standing

to hold out (against), to resist, to withstand


вистоювати

висто́ювати • (vystójuvaty) impf (perfective ви́стояти)

висто́ювати (canonical)
vystójuvaty (romanization)
ви́стояти (perfective)
висто́ювати (imperfective infinitive)
висто́ювать (imperfective infinitive)
висто́юваний (imperfective passive past)
impersonal: висто́ювано (imperfective passive past)
висто́юючи (adverbial imperfective present)
висто́ювавши (adverbial imperfective past)
висто́юю (first-person imperfective present singular)
бу́ду висто́ювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду висто́ювать (first-person future imperfective singular)
висто́юватиму (first-person future imperfective singular)
висто́юєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш висто́ювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш висто́ювать (future imperfective second-person singular)
висто́юватимеш (future imperfective second-person singular)
висто́ює (imperfective present singular third-person)
бу́де висто́ювати (future imperfective singular third-person)
бу́де висто́ювать (future imperfective singular third-person)
висто́юватиме (future imperfective singular third-person)
висто́юєм (first-person imperfective plural present)
висто́юємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо висто́ювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо висто́ювать (first-person future imperfective plural)
висто́юватимемо (first-person future imperfective plural)
висто́юватимем (first-person future imperfective plural)
висто́юєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете висто́ювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете висто́ювать (future imperfective plural second-person)
висто́юватимете (future imperfective plural second-person)
висто́юють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть висто́ювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть висто́ювать (future imperfective plural third-person)
висто́юватимуть (future imperfective plural third-person)
висто́юймо (first-person imperative plural)
висто́юй (imperative second-person singular)
висто́юйте (imperative plural second-person)
висто́ював (masculine past singular)
висто́ювали (masculine past plural)
висто́ювала (feminine past singular)
висто́ювали (feminine past plural)
висто́ювало (neuter past singular)
висто́ювали (neuter past plural)

From ви́стояти (výstojaty) + -ювати (-juvaty). Compare Russian выста́ивать (vystáivatʹ), Belarusian высто́йваць (vystójvacʹ).


витримати

uk-verb

витри́мувати

ви́тримати • (výtrymaty) pf (imperfective витри́мувати)

ви́тримати (canonical)
výtrymaty (romanization)
витри́мувати (imperfective)
ви́тримати (infinitive perfective)
ви́тримать (infinitive perfective)
ви́триманий (passive past perfective)
impersonal: ви́тримано (passive past perfective)
ви́тримавши (adverbial past perfective)
ви́тримаю (first-person future perfective singular)
ви́тримаєш (future perfective second-person singular)
ви́тримає (future perfective singular third-person)
ви́тримаєм (first-person future perfective plural)
ви́тримаємо (first-person future perfective plural)
ви́тримаєте (future perfective plural second-person)
ви́тримають (future perfective plural third-person)
ви́тримаймо (first-person imperative plural)
ви́тримай (imperative second-person singular)
ви́тримайте (imperative plural second-person)
ви́тримав (masculine past singular)
ви́тримали (masculine past plural)
ви́тримала (feminine past singular)
ви́тримали (feminine past plural)
ви́тримало (neuter past singular)
ви́тримали (neuter past plural)

Uk-витримати.ogg

From ви́- (vý-) + трима́ти (trymáty). Compare Belarusian вы́трымаць (výtrymacʹ), Polish wytrzymać.

(transitive) to withstand, to bear, to endure, to stand, to sustain

(intransitive, colloquial, chiefly used in the negative) to contain oneself, to stand it

(transitive) to age, to cure, to mature, to season (let exposure to environmental conditions over time change the quality of: food, wine, material)


обстріляти

обстрі́лювати

обстріля́ти • (obstriljáty) pf (imperfective обстрі́лювати)

обстріля́ти (canonical)
obstriljáty (romanization)
обстрі́лювати (imperfective)
обстріля́ти (infinitive perfective)
обстріля́ть (infinitive perfective)
обстрі́ляний (passive past perfective)
impersonal: обстрі́ляно (passive past perfective)
обстріля́вши (adverbial past perfective)
обстріля́ю (first-person future perfective singular)
обстріля́єш (future perfective second-person singular)
обстріля́є (future perfective singular third-person)
обстріля́єм (first-person future perfective plural)
обстріля́ємо (first-person future perfective plural)
обстріля́єте (future perfective plural second-person)
обстріля́ють (future perfective plural third-person)
обстріля́ймо (first-person imperative plural)
обстріля́й (imperative second-person singular)
обстріля́йте (imperative plural second-person)
обстріля́в (masculine past singular)
обстріля́ли (masculine past plural)
обстріля́ла (feminine past singular)
обстріля́ли (feminine past plural)
обстріля́ло (neuter past singular)
обстріля́ли (neuter past plural)

From об- (ob-) + стріля́ти (striljáty). Compare Russian обстреля́ть (obstreljátʹ), Belarusian абстраля́ць (abstraljácʹ), Polish ostrzelać.

to fire (at/on/upon) (shoot ammunition at)

обстріля́ти гарма́тним вогне́м ― obstriljáty harmátnym vohném ― to cannonade


витримувати

витри́мувати

витри́мувати • (vytrýmuvaty) impf (perfective ви́тримати)

витри́мувати (canonical)
vytrýmuvaty (romanization)
ви́тримати (perfective)
витри́мувати (imperfective infinitive)
витри́мувать (imperfective infinitive)
витри́муваний (imperfective passive past)
impersonal: витри́мувано (imperfective passive past)
витри́муючи (adverbial imperfective present)
витри́мувавши (adverbial imperfective past)
витри́мую (first-person imperfective present singular)
бу́ду витри́мувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду витри́мувать (first-person future imperfective singular)
витри́муватиму (first-person future imperfective singular)
витри́муєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш витри́мувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш витри́мувать (future imperfective second-person singular)
витри́муватимеш (future imperfective second-person singular)
витри́мує (imperfective present singular third-person)
бу́де витри́мувати (future imperfective singular third-person)
бу́де витри́мувать (future imperfective singular third-person)
витри́муватиме (future imperfective singular third-person)
витри́муєм (first-person imperfective plural present)
витри́муємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо витри́мувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо витри́мувать (first-person future imperfective plural)
витри́муватимемо (first-person future imperfective plural)
витри́муватимем (first-person future imperfective plural)
витри́муєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете витри́мувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете витри́мувать (future imperfective plural second-person)
витри́муватимете (future imperfective plural second-person)
витри́мують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть витри́мувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть витри́мувать (future imperfective plural third-person)
витри́муватимуть (future imperfective plural third-person)
витри́муймо (first-person imperative plural)
витри́муй (imperative second-person singular)
витри́муйте (imperative plural second-person)
витри́мував (masculine past singular)
витри́мували (masculine past plural)
витри́мувала (feminine past singular)
витри́мували (feminine past plural)
витри́мувало (neuter past singular)
витри́мували (neuter past plural)

Uk-витримувати.ogg

From ви́тримати (výtrymaty) + -увати (-uvaty). Compare Belarusian вытры́мліваць (vytrýmlivacʹ), Polish wytrzymywać.

cog

вытры́мліваць


обстрілювати

uk-verb

обстрі́лювати

обстрі́лювати • (obstríljuvaty) impf (perfective обстріля́ти)

обстрі́лювати (canonical)
obstríljuvaty (romanization)
обстріля́ти (perfective)
обстрі́лювати (imperfective infinitive)
обстрі́лювать (imperfective infinitive)
обстрі́люваний (imperfective passive past)
impersonal: обстрі́лювано (imperfective passive past)
обстрі́люючи (adverbial imperfective present)
обстрі́лювавши (adverbial imperfective past)
обстрі́люю (first-person imperfective present singular)
бу́ду обстрі́лювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду обстрі́лювать (first-person future imperfective singular)
обстрі́люватиму (first-person future imperfective singular)
обстрі́люєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш обстрі́лювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш обстрі́лювать (future imperfective second-person singular)
обстрі́люватимеш (future imperfective second-person singular)
обстрі́лює (imperfective present singular third-person)
бу́де обстрі́лювати (future imperfective singular third-person)
бу́де обстрі́лювать (future imperfective singular third-person)
обстрі́люватиме (future imperfective singular third-person)
обстрі́люєм (first-person imperfective plural present)
обстрі́люємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо обстрі́лювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо обстрі́лювать (first-person future imperfective plural)
обстрі́люватимемо (first-person future imperfective plural)
обстрі́люватимем (first-person future imperfective plural)
обстрі́люєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете обстрі́лювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете обстрі́лювать (future imperfective plural second-person)
обстрі́люватимете (future imperfective plural second-person)
обстрі́люють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть обстрі́лювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть обстрі́лювать (future imperfective plural third-person)
обстрі́люватимуть (future imperfective plural third-person)
обстрі́люймо (first-person imperative plural)
обстрі́люй (imperative second-person singular)
обстрі́люйте (imperative plural second-person)
обстрі́лював (masculine past singular)
обстрі́лювали (masculine past plural)
обстрі́лювала (feminine past singular)
обстрі́лювали (feminine past plural)
обстрі́лювало (neuter past singular)
обстрі́лювали (neuter past plural)

From обстріля́ти (obstriljáty) + -ювати (-juvaty). Compare Russian обстре́ливать (obstrélivatʹ), Belarusian абстрэ́льваць (abstrélʹvacʹ), Polish ostrzeliwać.

cog

обстре́ливать

абстрэ́льваць

обстрі́лювати гарма́тним вогне́м ― obstríljuvaty harmátnym vohném ― to cannonade


бомбардувати

uk-verb

бомбардува́ти

бомбардува́ти (canonical)
bombarduváty (romanization)
бомбардува́ти (imperfective infinitive)
бомбардува́ть (imperfective infinitive)
бомбардо́ваний (imperfective passive past)
impersonal: бомбардо́вано (imperfective passive past)
бомбарду́ючи (adverbial imperfective present)
бомбардува́вши (adverbial imperfective past)
бомбарду́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду бомбардува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду бомбардува́ть (first-person future imperfective singular)
бомбардува́тиму (first-person future imperfective singular)
бомбарду́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш бомбардува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш бомбардува́ть (future imperfective second-person singular)
бомбардува́тимеш (future imperfective second-person singular)
бомбарду́є (imperfective present singular third-person)
бу́де бомбардува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де бомбардува́ть (future imperfective singular third-person)
бомбардува́тиме (future imperfective singular third-person)
бомбарду́єм (first-person imperfective plural present)
бомбарду́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо бомбардува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо бомбардува́ть (first-person future imperfective plural)
бомбардува́тимемо (first-person future imperfective plural)
бомбардува́тимем (first-person future imperfective plural)
бомбарду́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете бомбардува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете бомбардува́ть (future imperfective plural second-person)
бомбардува́тимете (future imperfective plural second-person)
бомбарду́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть бомбардува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть бомбардува́ть (future imperfective plural third-person)
бомбардува́тимуть (future imperfective plural third-person)
бомбарду́ймо (first-person imperative plural)
бомбарду́й (imperative second-person singular)
бомбарду́йте (imperative plural second-person)
бомбардува́в (masculine past singular)
бомбардува́ли (masculine past plural)
бомбардува́ла (feminine past singular)
бомбардува́ли (feminine past plural)
бомбардува́ло (neuter past singular)
бомбардува́ли (neuter past plural)

Uk-бомбардувати.ogg

From German bombardieren + -ува́ти (-uváty), from French bombarder. Compare Russian бомбардирова́ть (bombardirovátʹ), Belarusian бамбардзірава́ць (bambardziravácʹ), Polish bombardować.

cog

бомбардирова́ть

бамбардзірава́ць

(transitive) to bombard (continuously attack something with bombs, artillery shells or other missiles or projectiles)


знешкодити

uk-verb

знешко́джувати

знешко́дити • (zneškódyty) pf (imperfective знешко́джувати)

знешко́дити (canonical)
zneškódyty (romanization)
знешко́джувати (imperfective)
знешко́дити (infinitive perfective)
знешко́дить (infinitive perfective)
знешко́джений (passive past perfective)
impersonal: знешко́джено (passive past perfective)
знешко́дивши (adverbial past perfective)
знешко́джу (first-person future perfective singular)
знешко́диш (future perfective second-person singular)
знешко́дить (future perfective singular third-person)
знешко́дим (first-person future perfective plural)
знешко́димо (first-person future perfective plural)
знешко́дите (future perfective plural second-person)
знешко́дять (future perfective plural third-person)
знешко́дьмо (first-person imperative plural)
знешко́дь (imperative second-person singular)
знешко́дьте (imperative plural second-person)
знешко́див (masculine past singular)
знешко́дили (masculine past plural)
знешко́дила (feminine past singular)
знешко́дили (feminine past plural)
знешко́дило (neuter past singular)
знешко́дили (neuter past plural)

From з- (z-) + не (ne) + шко́да (škóda) + -ити (-yty). Compare Czech zneškodnit.


знешкоджувати

uk-verb

знешко́джувати

знешко́джувати • (zneškódžuvaty) impf (perfective знешко́дити)

знешко́джувати (canonical)
zneškódžuvaty (romanization)
знешко́дити (perfective)
знешко́джувати (imperfective infinitive)
знешко́джувать (imperfective infinitive)
знешко́джуваний (imperfective passive past)
impersonal: знешко́джувано (imperfective passive past)
знешко́джуючи (adverbial imperfective present)
знешко́джувавши (adverbial imperfective past)
знешко́джую (first-person imperfective present singular)
бу́ду знешко́джувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду знешко́джувать (first-person future imperfective singular)
знешко́джуватиму (first-person future imperfective singular)
знешко́джуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш знешко́джувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш знешко́джувать (future imperfective second-person singular)
знешко́джуватимеш (future imperfective second-person singular)
знешко́джує (imperfective present singular third-person)
бу́де знешко́джувати (future imperfective singular third-person)
бу́де знешко́джувать (future imperfective singular third-person)
знешко́джуватиме (future imperfective singular third-person)
знешко́джуєм (first-person imperfective plural present)
знешко́джуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо знешко́джувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо знешко́джувать (first-person future imperfective plural)
знешко́джуватимемо (first-person future imperfective plural)
знешко́джуватимем (first-person future imperfective plural)
знешко́джуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете знешко́джувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете знешко́джувать (future imperfective plural second-person)
знешко́джуватимете (future imperfective plural second-person)
знешко́джують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть знешко́джувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть знешко́джувать (future imperfective plural third-person)
знешко́джуватимуть (future imperfective plural third-person)
знешко́джуймо (first-person imperative plural)
знешко́джуй (imperative second-person singular)
знешко́джуйте (imperative plural second-person)
знешко́джував (masculine past singular)
знешко́джували (masculine past plural)
знешко́джувала (feminine past singular)
знешко́джували (feminine past plural)
знешко́джувало (neuter past singular)
знешко́джували (neuter past plural)

From the знешко́дж- (zneškódž-) stem of знешко́дити (zneškódyty) + -увати (-uvaty).


розбомбити

uk-verb

розбомби́ти • (rozbombýty) pf (imperfective бомби́ти)

розбомби́ти (canonical)
rozbombýty (romanization)
бомби́ти (imperfective)
розбомби́ти (infinitive perfective)
розбомби́ть (infinitive perfective)
розбо́мблений (passive past perfective)
impersonal: розбо́мблено (passive past perfective)
розбомби́вши (adverbial past perfective)
розбомблю́ (first-person future perfective singular)
розбомби́ш (future perfective second-person singular)
розбомби́ть (future perfective singular third-person)
розбомби́м (first-person future perfective plural)
розбомбимо́ (first-person future perfective plural)
розбомбите́ (future perfective plural second-person)
розбомбля́ть (future perfective plural third-person)
розбомбі́м (first-person imperative plural)
розбомбі́мо (first-person imperative plural)
розбомби́ (imperative second-person singular)
розбомбі́ть (imperative plural second-person)
розбомби́в (masculine past singular)
розбомби́ли (masculine past plural)
розбомби́ла (feminine past singular)
розбомби́ли (feminine past plural)
розбомби́ло (neuter past singular)
розбомби́ли (neuter past plural)

From роз- (roz-) + бомби́ти (bombýty). Compare Russian разбомби́ть (razbombítʹ), Belarusian разбамбі́ць (razbambícʹ).

(figurative, colloquial) to blast (criticize or reprimand severely)


бомбити

бомби́ти • (bombýty) impf (perfective розбомби́ти)

бомби́ти (canonical)
bombýty (romanization)
розбомби́ти (perfective)
бомби́ти (imperfective infinitive)
бомби́ть (imperfective infinitive)
бомблячи́ (adverbial imperfective present)
бомби́вши (adverbial imperfective past)
бомблю́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду бомби́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду бомби́ть (first-person future imperfective singular)
бомби́тиму (first-person future imperfective singular)
бомби́ш (imperfective present second-person singular)
бу́деш бомби́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш бомби́ть (future imperfective second-person singular)
бомби́тимеш (future imperfective second-person singular)
бомби́ть (imperfective present singular third-person)
бу́де бомби́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де бомби́ть (future imperfective singular third-person)
бомби́тиме (future imperfective singular third-person)
бомби́м (first-person imperfective plural present)
бомбимо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо бомби́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо бомби́ть (first-person future imperfective plural)
бомби́тимемо (first-person future imperfective plural)
бомби́тимем (first-person future imperfective plural)
бомбите́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете бомби́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете бомби́ть (future imperfective plural second-person)
бомби́тимете (future imperfective plural second-person)
бомбля́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть бомби́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть бомби́ть (future imperfective plural third-person)
бомби́тимуть (future imperfective plural third-person)
бомбі́м (first-person imperative plural)
бомбі́мо (first-person imperative plural)
бомби́ (imperative second-person singular)
бомбі́ть (imperative plural second-person)
бомби́в (masculine past singular)
бомби́ли (masculine past plural)
бомби́ла (feminine past singular)
бомби́ли (feminine past plural)
бомби́ло (neuter past singular)
бомби́ли (neuter past plural)

Uk-бомбити.ogg

From бо́мба (bómba) + -и́ти (-ýty). Compare Russian бомби́ть (bombítʹ), Belarusian бамбі́ць (bambícʹ).

to bomb (attack using one or more bombs)


навантажувати

наванта́жувати

наванта́жити

наванта́жувати • (navantážuvaty) impf (perfective наванта́жити)

наванта́жувати (canonical)
navantážuvaty (romanization)
наванта́жити (perfective)
наванта́жувати (imperfective infinitive)
наванта́жувать (imperfective infinitive)
наванта́жуваний (imperfective passive past)
impersonal: наванта́жувано (imperfective passive past)
наванта́жуючи (adverbial imperfective present)
наванта́жувавши (adverbial imperfective past)
наванта́жую (first-person imperfective present singular)
бу́ду наванта́жувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду наванта́жувать (first-person future imperfective singular)
наванта́жуватиму (first-person future imperfective singular)
наванта́жуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш наванта́жувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш наванта́жувать (future imperfective second-person singular)
наванта́жуватимеш (future imperfective second-person singular)
наванта́жує (imperfective present singular third-person)
бу́де наванта́жувати (future imperfective singular third-person)
бу́де наванта́жувать (future imperfective singular third-person)
наванта́жуватиме (future imperfective singular third-person)
наванта́жуєм (first-person imperfective plural present)
наванта́жуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо наванта́жувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо наванта́жувать (first-person future imperfective plural)
наванта́жуватимемо (first-person future imperfective plural)
наванта́жуватимем (first-person future imperfective plural)
наванта́жуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете наванта́жувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете наванта́жувать (future imperfective plural second-person)
наванта́жуватимете (future imperfective plural second-person)
наванта́жують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть наванта́жувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть наванта́жувать (future imperfective plural third-person)
наванта́жуватимуть (future imperfective plural third-person)
наванта́жуймо (first-person imperative plural)
наванта́жуй (imperative second-person singular)
наванта́жуйте (imperative plural second-person)
наванта́жував (masculine past singular)
наванта́жували (masculine past plural)
наванта́жувала (feminine past singular)
наванта́жували (feminine past plural)
наванта́жувало (neuter past singular)
наванта́жували (neuter past plural)

[nɐʋɐnˈtaʒʊʋɐte]

наванта́жити (navantážyty) + -увати (-uvaty)

af

наванта́жити

(figuratively) to load, to burden (with work, tasks, duties etc.)


навантажити

uk-verb

наванта́жити

наванта́жувати

наванта́жити • (navantážyty) pf (imperfective наванта́жувати)

наванта́жити (canonical)
navantážyty (romanization)
наванта́жувати (imperfective)
наванта́жити (infinitive perfective)
наванта́жить (infinitive perfective)
наванта́жений (passive past perfective)
impersonal: наванта́жено (passive past perfective)
наванта́живши (adverbial past perfective)
наванта́жу (first-person future perfective singular)
наванта́жиш (future perfective second-person singular)
наванта́жить (future perfective singular third-person)
наванта́жим (first-person future perfective plural)
наванта́жимо (first-person future perfective plural)
наванта́жите (future perfective plural second-person)
наванта́жать (future perfective plural third-person)
наванта́жмо (first-person imperative plural)
наванта́ж (imperative second-person singular)
наванта́жте (imperative plural second-person)
наванта́жив (masculine past singular)
наванта́жили (masculine past plural)
наванта́жила (feminine past singular)
наванта́жили (feminine past plural)
наванта́жило (neuter past singular)
наванта́жили (neuter past plural)

Uk-навантажити.ogg


сплячий

head

спля́чий • (spljáčyj)

спля́чий (canonical)
spljáčyj (romanization)
спля́чий (masculine nominative)
спля́че (neuter nominative)
спля́ча (feminine nominative)
спля́чі (nominative plural)
спля́чого (genitive masculine neuter)
спля́чої (feminine genitive)
спля́чих (genitive plural)
спля́чому (dative masculine neuter)
спля́чій (dative feminine)
спля́чим (dative plural)
спля́чого (accusative animate masculine)
спля́че (accusative neuter)
спля́чу (accusative feminine)
спля́чих (accusative animate plural)
спля́чий (accusative inanimate masculine)
спля́чі (accusative inanimate plural)
спля́чим (instrumental masculine neuter)
спля́чою (feminine instrumental)
спля́чими (instrumental plural)
спля́чому (locative masculine neuter)
спля́чім (locative masculine neuter)
спля́чій (feminine locative)
спля́чих (locative plural)

Uk-сплячий.ogg

спа́ти спати#Ukrainian

present active participle of спа́ти impf (spáty): asleep, sleeping


виганяти

uk-verb

виганя́ти • (vyhanjáty) impf (perfective ви́гнати)

виганя́ти (canonical)
vyhanjáty (romanization)
ви́гнати (perfective)
виганя́ти (imperfective infinitive)
виганя́ть (imperfective infinitive)
виганя́ючи (adverbial imperfective present)
виганя́вши (adverbial imperfective past)
виганя́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду виганя́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду виганя́ть (first-person future imperfective singular)
виганя́тиму (first-person future imperfective singular)
виганя́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш виганя́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш виганя́ть (future imperfective second-person singular)
виганя́тимеш (future imperfective second-person singular)
виганя́є (imperfective present singular third-person)
бу́де виганя́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де виганя́ть (future imperfective singular third-person)
виганя́тиме (future imperfective singular third-person)
виганя́єм (first-person imperfective plural present)
виганя́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо виганя́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо виганя́ть (first-person future imperfective plural)
виганя́тимемо (first-person future imperfective plural)
виганя́тимем (first-person future imperfective plural)
виганя́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете виганя́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете виганя́ть (future imperfective plural second-person)
виганя́тимете (future imperfective plural second-person)
виганя́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть виганя́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть виганя́ть (future imperfective plural third-person)
виганя́тимуть (future imperfective plural third-person)
виганя́ймо (first-person imperative plural)
виганя́й (imperative second-person singular)
виганя́йте (imperative plural second-person)
виганя́в (masculine past singular)
виганя́ли (masculine past plural)
виганя́ла (feminine past singular)
виганя́ли (feminine past plural)
виганя́ло (neuter past singular)
виганя́ли (neuter past plural)

Uk-виганяти.ogg

From ви- (vy-) + ганя́ти (hanjáty). Compare Russian выгоня́ть (vygonjátʹ), Belarusian выганя́ць (vyhanjácʹ), Polish wyganiać.

to banish, to cast out, to expel, to oust

to extrude, to push out (:outgrowth etc.)

(religion) to exorcise, to drive out an evil spirit


виганяти

ви́ганяти (canonical)
výhanjaty (romanization)
ви́ганяти (infinitive perfective)
ви́ганять (infinitive perfective)
ви́ганявши (adverbial past perfective)
ви́ганяю (first-person future perfective singular)
ви́ганяєш (future perfective second-person singular)
ви́ганяє (future perfective singular third-person)
ви́ганяєм (first-person future perfective plural)
ви́ганяємо (first-person future perfective plural)
ви́ганяєте (future perfective plural second-person)
ви́ганяють (future perfective plural third-person)
ви́ганяймо (first-person imperative plural)
ви́ганяй (imperative second-person singular)
ви́ганяйте (imperative plural second-person)
ви́ганяв (masculine past singular)
ви́ганяли (masculine past plural)
ви́ганяла (feminine past singular)
ви́ганяли (feminine past plural)
ви́ганяло (neuter past singular)
ви́ганяли (neuter past plural)

[ˈʋɪɦɐnʲɐte]

(intransitive, colloquial) to run about, to run around (run to many places and/or for a certain time)


розподілити

розподіли́ти

розподіля́ти

розподіли́ти • (rozpodilýty) pf (imperfective розподіля́ти)

розподіли́ти (canonical)
rozpodilýty (romanization)
розподіля́ти (imperfective)
розподіли́ти (infinitive perfective)
розподіли́ть (infinitive perfective)
розподі́лений (passive past perfective)
impersonal: розподі́лено (passive past perfective)
розподіли́вши (adverbial past perfective)
розподілю́ (first-person future perfective singular)
розподі́лиш (future perfective second-person singular)
розподі́лить (future perfective singular third-person)
розподі́лим (first-person future perfective plural)
розподі́лимо (first-person future perfective plural)
розподі́лите (future perfective plural second-person)
розподі́лять (future perfective plural third-person)
розподілі́м (first-person imperative plural)
розподілі́мо (first-person imperative plural)
розподіли́ (imperative second-person singular)
розподілі́ть (imperative plural second-person)
розподіли́в (masculine past singular)
розподіли́ли (masculine past plural)
розподіли́ла (feminine past singular)
розподіли́ли (feminine past plural)
розподіли́ло (neuter past singular)
розподіли́ли (neuter past plural)

Uk-розподілити.ogg

From роз- (roz-) + поділи́ти (podilýty). Compare Russian распредели́ть (raspredelítʹ).

cog

распредели́ть

to distribute, to apportion, to deal out, to mete out, to portion out, to share out, to allocate, to allot


розділити

uk-verb

розді́лювати

розділи́ти • (rozdilýty) pf (imperfective розділя́ти or розді́лювати)

розділи́ти (canonical)
rozdilýty (romanization)
розділя́ти (imperfective)
розді́лювати (imperfective)
розділи́ти (infinitive perfective)
розділи́ть (infinitive perfective)
розді́лений (passive past perfective)
impersonal: розді́лено (passive past perfective)
розділи́вши (adverbial past perfective)
розділю́ (first-person future perfective singular)
розді́лиш (future perfective second-person singular)
розді́лить (future perfective singular third-person)
розді́лим (first-person future perfective plural)
розді́лимо (first-person future perfective plural)
розді́лите (future perfective plural second-person)
розді́лять (future perfective plural third-person)
розділі́м (first-person imperative plural)
розділі́мо (first-person imperative plural)
розділи́ (imperative second-person singular)
розділі́ть (imperative plural second-person)
розділи́в (masculine past singular)
розділи́ли (masculine past plural)
розділи́ла (feminine past singular)
розділи́ли (feminine past plural)
розділи́ло (neuter past singular)
розділи́ли (neuter past plural)

Uk-розділити.ogg

From роз- (roz-) + діли́ти (dilýty). Compare Russian раздели́ть (razdelítʹ), Belarusian раздзялі́ць (razdzjalícʹ), Polish rozdzielić.


розділяти

розділя́ти • (rozdiljáty) impf (perfective розділи́ти)

розділя́ти (canonical)
rozdiljáty (romanization)
розділи́ти (perfective)
розділя́ти (imperfective infinitive)
розділя́ть (imperfective infinitive)
розді́люваний (imperfective passive past)
impersonal: розді́лювано (imperfective passive past)
розділя́ючи (adverbial imperfective present)
розділя́вши (adverbial imperfective past)
розділя́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду розділя́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду розділя́ть (first-person future imperfective singular)
розділя́тиму (first-person future imperfective singular)
розділя́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш розділя́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш розділя́ть (future imperfective second-person singular)
розділя́тимеш (future imperfective second-person singular)
розділя́є (imperfective present singular third-person)
бу́де розділя́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де розділя́ть (future imperfective singular third-person)
розділя́тиме (future imperfective singular third-person)
розділя́єм (first-person imperfective plural present)
розділя́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо розділя́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо розділя́ть (first-person future imperfective plural)
розділя́тимемо (first-person future imperfective plural)
розділя́тимем (first-person future imperfective plural)
розділя́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете розділя́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете розділя́ть (future imperfective plural second-person)
розділя́тимете (future imperfective plural second-person)
розділя́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розділя́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розділя́ть (future imperfective plural third-person)
розділя́тимуть (future imperfective plural third-person)
розділя́ймо (first-person imperative plural)
розділя́й (imperative second-person singular)
розділя́йте (imperative plural second-person)
розділя́в (masculine past singular)
розділя́ли (masculine past plural)
розділя́ла (feminine past singular)
розділя́ли (feminine past plural)
розділя́ло (neuter past singular)
розділя́ли (neuter past plural)

uk-conj

розді́люваний

розді́лювано

Uk-розділяти.ogg

From розділи́ти (rozdilýty) + -я́ти (-játy). Compare Russian разделя́ть (razdeljátʹ), Belarusian раздзяля́ць (razdzjaljácʹ), Polish rozdzielać.


розподіляти

uk-verb

розподіля́ти

розподіли́ти

розподіля́ти • (rozpodiljáty) impf (perfective розподіли́ти)

розподіля́ти (canonical)
rozpodiljáty (romanization)
розподіли́ти (perfective)
розподіля́ти (imperfective infinitive)
розподіля́ть (imperfective infinitive)
розподіля́ючи (adverbial imperfective present)
розподіля́вши (adverbial imperfective past)
розподіля́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду розподіля́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду розподіля́ть (first-person future imperfective singular)
розподіля́тиму (first-person future imperfective singular)
розподіля́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш розподіля́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш розподіля́ть (future imperfective second-person singular)
розподіля́тимеш (future imperfective second-person singular)
розподіля́є (imperfective present singular third-person)
бу́де розподіля́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де розподіля́ть (future imperfective singular third-person)
розподіля́тиме (future imperfective singular third-person)
розподіля́єм (first-person imperfective plural present)
розподіля́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо розподіля́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо розподіля́ть (first-person future imperfective plural)
розподіля́тимемо (first-person future imperfective plural)
розподіля́тимем (first-person future imperfective plural)
розподіля́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете розподіля́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете розподіля́ть (future imperfective plural second-person)
розподіля́тимете (future imperfective plural second-person)
розподіля́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розподіля́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розподіля́ть (future imperfective plural third-person)
розподіля́тимуть (future imperfective plural third-person)
розподіля́ймо (first-person imperative plural)
розподіля́й (imperative second-person singular)
розподіля́йте (imperative plural second-person)
розподіля́в (masculine past singular)
розподіля́ли (masculine past plural)
розподіля́ла (feminine past singular)
розподіля́ли (feminine past plural)
розподіля́ло (neuter past singular)
розподіля́ли (neuter past plural)

Uk-розподіляти.ogg

From розподіли́ти (rozpodilýty) + -я́ти (-játy). Compare Russian распределя́ть (raspredeljátʹ).

af

розподіли́ти

cog

распределя́ть


розподілений

head

розподі́лений

розподі́лений • (rozpodílenyj)

розподі́лений (canonical)
rozpodílenyj (romanization)
розподі́лений (masculine nominative)
розподі́лене (neuter nominative)
розподі́лена (feminine nominative)
розподі́лені (nominative plural)
розподі́леного (genitive masculine neuter)
розподі́леної (feminine genitive)
розподі́лених (genitive plural)
розподі́леному (dative masculine neuter)
розподі́леній (dative feminine)
розподі́леним (dative plural)
розподі́леного (accusative animate masculine)
розподі́лене (accusative neuter)
розподі́лену (accusative feminine)
розподі́лених (accusative animate plural)
розподі́лений (accusative inanimate masculine)
розподі́лені (accusative inanimate plural)
розподі́леним (instrumental masculine neuter)
розподі́леною (feminine instrumental)
розподі́леними (instrumental plural)
розподі́леному (locative masculine neuter)
розподі́ленім (locative masculine neuter)
розподі́леній (feminine locative)
розподі́лених (locative plural)

uk-adecl

розподі́лений

розподіли́ти розподілити#Ukrainian

passive adjectival past participle of розподіли́ти pf (rozpodilýty)


призначати

uk-verb

признача́ти • (pryznačáty) impf (perfective призна́чити or призначи́ти)

признача́ти (canonical)
pryznačáty (romanization)
призна́чити (perfective)
призначи́ти (perfective)
признача́ти (imperfective infinitive)
признача́ть (imperfective infinitive)
признача́ючи (adverbial imperfective present)
признача́вши (adverbial imperfective past)
признача́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду признача́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду признача́ть (first-person future imperfective singular)
признача́тиму (first-person future imperfective singular)
признача́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш признача́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш признача́ть (future imperfective second-person singular)
признача́тимеш (future imperfective second-person singular)
признача́є (imperfective present singular third-person)
бу́де признача́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де признача́ть (future imperfective singular third-person)
признача́тиме (future imperfective singular third-person)
признача́єм (first-person imperfective plural present)
признача́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо признача́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо признача́ть (first-person future imperfective plural)
признача́тимемо (first-person future imperfective plural)
признача́тимем (first-person future imperfective plural)
признача́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете признача́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете признача́ть (future imperfective plural second-person)
признача́тимете (future imperfective plural second-person)
признача́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть признача́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть признача́ть (future imperfective plural third-person)
признача́тимуть (future imperfective plural third-person)
признача́ймо (first-person imperative plural)
признача́й (imperative second-person singular)
признача́йте (imperative plural second-person)
признача́в (masculine past singular)
признача́ли (masculine past plural)
признача́ла (feminine past singular)
признача́ли (feminine past plural)
признача́ло (neuter past singular)
признача́ли (neuter past plural)

Uk-призначати.ogg

From призна́чи́ти (pryznáčýty) + -я́ти (-játy). Compare Belarusian прызнача́ць (pryznačácʹ), Polish przeznaczać.

af

призна́чи́ти

to allocate, to allot, to assign, to earmark, to intend (specify for a particular purpose, recipient etc.)

признача́ти поба́чення

to appoint, to designate (:person to a role)


розпочатий

head

розпоча́тий • (rozpočátyj)

розпоча́тий (canonical)
rozpočátyj (romanization)
розпоча́тий (masculine nominative)
розпоча́те (neuter nominative)
розпоча́та (feminine nominative)
розпоча́ті (nominative plural)
розпоча́того (genitive masculine neuter)
розпоча́тої (feminine genitive)
розпоча́тих (genitive plural)
розпоча́тому (dative masculine neuter)
розпоча́тій (dative feminine)
розпоча́тим (dative plural)
розпоча́того (accusative animate masculine)
розпоча́те (accusative neuter)
розпоча́ту (accusative feminine)
розпоча́тих (accusative animate plural)
розпоча́тий (accusative inanimate masculine)
розпоча́ті (accusative inanimate plural)
розпоча́тим (instrumental masculine neuter)
розпоча́тою (feminine instrumental)
розпоча́тими (instrumental plural)
розпоча́тому (locative masculine neuter)
розпоча́тім (locative masculine neuter)
розпоча́тій (feminine locative)
розпоча́тих (locative plural)

розпоча́ти розпочати#Ukrainian

passive adjectival past participle of розпоча́ти pf (rozpočáty)