визнати

uk-verb

ви́знати • (význaty) pf (imperfective визнава́ти)

ви́знати (canonical)
význaty (romanization)
визнава́ти (imperfective)
ви́знати (infinitive perfective)
ви́знать (infinitive perfective)
ви́знаний (passive past perfective)
impersonal: ви́знано (passive past perfective)
ви́знавши (adverbial past perfective)
ви́знаю (first-person future perfective singular)
ви́знаєш (future perfective second-person singular)
ви́знає (future perfective singular third-person)
ви́знаєм (first-person future perfective plural)
ви́знаємо (first-person future perfective plural)
ви́знаєте (future perfective plural second-person)
ви́знають (future perfective plural third-person)
ви́знаймо (first-person imperative plural)
ви́знай (imperative second-person singular)
ви́знайте (imperative plural second-person)
ви́знав (masculine past singular)
ви́знали (masculine past plural)
ви́знала (feminine past singular)
ви́знали (feminine past plural)
ви́знало (neuter past singular)
ви́знали (neuter past plural)

Uk-визнати.ogg

From ви́- (vý-) + зна́ти (znáty). Cognate with Polish wyznać (“to profess, to confess”).

cog

to acknowledge, to recognize, to accept (admit as fact or truth)


з'ясувати

uk-verb

з'ясо́вувати

з'ясува́ти • (zʺjasuváty) pf (imperfective з'ясо́вувати)

з'ясува́ти (canonical)
zʺjasuváty (romanization)
з'ясо́вувати (imperfective)
з'ясува́ти (infinitive perfective)
з'ясува́ть (infinitive perfective)
з'ясо́ваний (passive past perfective)
impersonal: з'ясо́вано (passive past perfective)
з'ясува́вши (adverbial past perfective)
з'ясу́ю (first-person future perfective singular)
з'ясу́єш (future perfective second-person singular)
з'ясу́є (future perfective singular third-person)
з'ясу́єм (first-person future perfective plural)
з'ясу́ємо (first-person future perfective plural)
з'ясу́єте (future perfective plural second-person)
з'ясу́ють (future perfective plural third-person)
з'ясу́ймо (first-person imperative plural)
з'ясу́й (imperative second-person singular)
з'ясу́йте (imperative plural second-person)
з'ясува́в (masculine past singular)
з'ясува́ли (masculine past plural)
з'ясува́ла (feminine past singular)
з'ясува́ли (feminine past plural)
з'ясува́ло (neuter past singular)
з'ясува́ли (neuter past plural)

Uk-з'ясувати.ogg

Apparently from з- (z-) + я́сни́й (jásnýj) + -ува́ти (-uváty).

af

(transitive) to clear up, to clarify, to ascertain, to elucidate

uk:Мельничук Олександр Савич


з'ясовувати

uk-verb

з'ясо́вувати

з'ясо́вувати • (zʺjasóvuvaty) impf (perfective з'ясува́ти)

з'ясо́вувати (canonical)
zʺjasóvuvaty (romanization)
з'ясува́ти (perfective)
з'ясо́вувати (imperfective infinitive)
з'ясо́вувать (imperfective infinitive)
з'ясо́вуваний (imperfective passive past)
impersonal: з'ясо́вувано (imperfective passive past)
з'ясо́вуючи (adverbial imperfective present)
з'ясо́вувавши (adverbial imperfective past)
з'ясо́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду з'ясо́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду з'ясо́вувать (first-person future imperfective singular)
з'ясо́вуватиму (first-person future imperfective singular)
з'ясо́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш з'ясо́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш з'ясо́вувать (future imperfective second-person singular)
з'ясо́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
з'ясо́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де з'ясо́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де з'ясо́вувать (future imperfective singular third-person)
з'ясо́вуватиме (future imperfective singular third-person)
з'ясо́вуєм (first-person imperfective plural present)
з'ясо́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо з'ясо́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо з'ясо́вувать (first-person future imperfective plural)
з'ясо́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
з'ясо́вуватимем (first-person future imperfective plural)
з'ясо́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете з'ясо́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете з'ясо́вувать (future imperfective plural second-person)
з'ясо́вуватимете (future imperfective plural second-person)
з'ясо́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть з'ясо́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть з'ясо́вувать (future imperfective plural third-person)
з'ясо́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
з'ясо́вуймо (first-person imperative plural)
з'ясо́вуй (imperative second-person singular)
з'ясо́вуйте (imperative plural second-person)
з'ясо́вував (masculine past singular)
з'ясо́вували (masculine past plural)
з'ясо́вувала (feminine past singular)
з'ясо́вували (feminine past plural)
з'ясо́вувало (neuter past singular)
з'ясо́вували (neuter past plural)

Uk-з'ясовувати.ogg

From the з'ясо́в- (zʺjasóv-) stem of з'ясува́ти (zʺjasuváty) + -увати (-uvaty).

af

(transitive) to clear up, to clarify, to elucidate, to ascertain


визнавати

uk-verb

визнава́ти • (vyznaváty) impf (perfective ви́знати)

визнава́ти (canonical)
vyznaváty (romanization)
ви́знати (perfective)
визнава́ти (imperfective infinitive)
визнава́ть (imperfective infinitive)
визнаючи́ (adverbial imperfective present)
визнава́вши (adverbial imperfective past)
визнаю́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду визнава́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду визнава́ть (first-person future imperfective singular)
визнава́тиму (first-person future imperfective singular)
визнає́ш (imperfective present second-person singular)
бу́деш визнава́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш визнава́ть (future imperfective second-person singular)
визнава́тимеш (future imperfective second-person singular)
визнає́ (imperfective present singular third-person)
бу́де визнава́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де визнава́ть (future imperfective singular third-person)
визнава́тиме (future imperfective singular third-person)
визнає́м (first-person imperfective plural present)
визнаємо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо визнава́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо визнава́ть (first-person future imperfective plural)
визнава́тимемо (first-person future imperfective plural)
визнава́тимем (first-person future imperfective plural)
визнаєте́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете визнава́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете визнава́ть (future imperfective plural second-person)
визнава́тимете (future imperfective plural second-person)
визнаю́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть визнава́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть визнава́ть (future imperfective plural third-person)
визнава́тимуть (future imperfective plural third-person)
визнава́ймо (first-person imperative plural)
визнава́й (imperative second-person singular)
визнава́йте (imperative plural second-person)
визнава́в (masculine past singular)
визнава́ли (masculine past plural)
визнава́ла (feminine past singular)
визнава́ли (feminine past plural)
визнава́ло (neuter past singular)
визнава́ли (neuter past plural)

Uk-визнавати.ogg

From ви́знати (význaty) + -ава́ти (-aváty). Cognate with Polish wyznawać (“to profess, to confess”).


визначити

uk-verb

ви́значити • (význačyty) pf (imperfective визнача́ти)

ви́значити (canonical)
význačyty (romanization)
визнача́ти (imperfective)
ви́значити (infinitive perfective)
ви́значить (infinitive perfective)
ви́значений (passive past perfective)
impersonal: ви́значено (passive past perfective)
ви́значивши (adverbial past perfective)
ви́значу (first-person future perfective singular)
ви́значиш (future perfective second-person singular)
ви́значить (future perfective singular third-person)
ви́значим (first-person future perfective plural)
ви́значимо (first-person future perfective plural)
ви́значите (future perfective plural second-person)
ви́значать (future perfective plural third-person)
ви́значмо (first-person imperative plural)
ви́значім (first-person imperative plural)
ви́значімо (first-person imperative plural)
ви́знач (imperative second-person singular)
ви́значи (imperative second-person singular)
ви́значте (imperative plural second-person)
ви́значіть (imperative plural second-person)
ви́значив (masculine past singular)
ви́значили (masculine past plural)
ви́значила (feminine past singular)
ви́значили (feminine past plural)
ви́значило (neuter past singular)
ви́значили (neuter past plural)

Uk-визначити.ogg

Possibly borrowed from Polish wyznaczyć. By surface analysis, ви́- (vý-) + зна́чити (znáčyty). Compare Belarusian вы́значыць (význačycʹ).


дослідити

uk-verb

дослі́джувати

досліди́ти • (doslidýty) pf (imperfective дослі́джувати)

досліди́ти (canonical)
doslidýty (romanization)
дослі́джувати (imperfective)
досліди́ти (infinitive perfective)
досліди́ть (infinitive perfective)
дослі́джений (passive past perfective)
impersonal: дослі́джено (passive past perfective)
досліди́вши (adverbial past perfective)
досліджу́ (first-person future perfective singular)
дослі́диш (future perfective second-person singular)
досліди́ш (future perfective second-person singular)
дослі́дить (future perfective singular third-person)
досліди́ть (future perfective singular third-person)
дослі́дим (first-person future perfective plural)
дослі́димо (first-person future perfective plural)
досліди́м (first-person future perfective plural)
дослідимо́ (first-person future perfective plural)
дослі́дите (future perfective plural second-person)
дослідите́ (future perfective plural second-person)
дослі́дять (future perfective plural third-person)
дослідя́ть (future perfective plural third-person)
досліді́м (first-person imperative plural)
досліді́мо (first-person imperative plural)
досліди́ (imperative second-person singular)
досліді́ть (imperative plural second-person)
досліди́в (masculine past singular)
досліди́ли (masculine past plural)
досліди́ла (feminine past singular)
досліди́ли (feminine past plural)
досліди́ло (neuter past singular)
досліди́ли (neuter past plural)

Uk-дослідити.ogg

(transitive) to research, to investigate, to examine, to study


тлумачити

тлума́чити • (tlumáčyty) impf

тлума́чити (canonical)
tlumáčyty (romanization)
тлума́чити (imperfective infinitive)
тлума́чить (imperfective infinitive)
тлума́чачи (adverbial imperfective present)
тлума́чивши (adverbial imperfective past)
тлума́чу (first-person imperfective present singular)
бу́ду тлума́чити (first-person future imperfective singular)
бу́ду тлума́чить (first-person future imperfective singular)
тлума́читиму (first-person future imperfective singular)
тлума́чиш (imperfective present second-person singular)
бу́деш тлума́чити (future imperfective second-person singular)
бу́деш тлума́чить (future imperfective second-person singular)
тлума́читимеш (future imperfective second-person singular)
тлума́чить (imperfective present singular third-person)
бу́де тлума́чити (future imperfective singular third-person)
бу́де тлума́чить (future imperfective singular third-person)
тлума́читиме (future imperfective singular third-person)
тлума́чим (first-person imperfective plural present)
тлума́чимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо тлума́чити (first-person future imperfective plural)
бу́демо тлума́чить (first-person future imperfective plural)
тлума́читимемо (first-person future imperfective plural)
тлума́читимем (first-person future imperfective plural)
тлума́чите (imperfective plural present second-person)
бу́дете тлума́чити (future imperfective plural second-person)
бу́дете тлума́чить (future imperfective plural second-person)
тлума́читимете (future imperfective plural second-person)
тлума́чать (imperfective plural present third-person)
бу́дуть тлума́чити (future imperfective plural third-person)
бу́дуть тлума́чить (future imperfective plural third-person)
тлума́читимуть (future imperfective plural third-person)
тлума́чмо (first-person imperative plural)
тлума́ч (imperative second-person singular)
тлума́чте (imperative plural second-person)
тлума́чив (masculine past singular)
тлума́чили (masculine past plural)
тлума́чила (feminine past singular)
тлума́чили (feminine past plural)
тлума́чило (neuter past singular)
тлума́чили (neuter past plural)

Uk-тлумачити.ogg

Borrowed from Polish tłumaczyć, from Proto-Slavic *tъlmačiti. Doublet of товма́чити (tovmáčyty), the inherited form.

непра́вильно тлума́чити


оголосити

оголо́шувати

оголоси́ти • (oholosýty) pf (imperfective оголо́шувати)

оголоси́ти (canonical)
oholosýty (romanization)
оголо́шувати (imperfective)
оголоси́ти (infinitive perfective)
оголоси́ть (infinitive perfective)
оголо́шений (passive past perfective)
impersonal: оголо́шено (passive past perfective)
оголоси́вши (adverbial past perfective)
оголошу́ (first-person future perfective singular)
оголо́сиш (future perfective second-person singular)
оголо́сить (future perfective singular third-person)
оголо́сим (first-person future perfective plural)
оголо́симо (first-person future perfective plural)
оголо́сите (future perfective plural second-person)
оголо́сять (future perfective plural third-person)
оголосі́м (first-person imperative plural)
оголосі́мо (first-person imperative plural)
оголоси́ (imperative second-person singular)
оголосі́ть (imperative plural second-person)
оголоси́в (masculine past singular)
оголоси́ли (masculine past plural)
оголоси́ла (feminine past singular)
оголоси́ли (feminine past plural)
оголоси́ло (neuter past singular)
оголоси́ли (neuter past plural)

[ɔɦɔɫɔˈsɪte]

Uk-оголосити.ogg

From о- (o-) + голоси́ти (holosýty). Compare Russian огласи́ть (oglasítʹ), Polish ogłosić.

(transitive) to announce, to declare, to proclaim


досліджувати

дослі́джувати

дослі́джувати • (doslídžuvaty) impf (perfective досліди́ти)

дослі́джувати (canonical)
doslídžuvaty (romanization)
досліди́ти (perfective)
дослі́джувати (imperfective infinitive)
дослі́джувать (imperfective infinitive)
дослі́джуваний (imperfective passive past)
impersonal: дослі́джувано (imperfective passive past)
дослі́джуючи (adverbial imperfective present)
дослі́джувавши (adverbial imperfective past)
дослі́джую (first-person imperfective present singular)
бу́ду дослі́джувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду дослі́джувать (first-person future imperfective singular)
дослі́джуватиму (first-person future imperfective singular)
дослі́джуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш дослі́джувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш дослі́джувать (future imperfective second-person singular)
дослі́джуватимеш (future imperfective second-person singular)
дослі́джує (imperfective present singular third-person)
бу́де дослі́джувати (future imperfective singular third-person)
бу́де дослі́джувать (future imperfective singular third-person)
дослі́джуватиме (future imperfective singular third-person)
дослі́джуєм (first-person imperfective plural present)
дослі́джуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо дослі́джувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо дослі́джувать (first-person future imperfective plural)
дослі́джуватимемо (first-person future imperfective plural)
дослі́джуватимем (first-person future imperfective plural)
дослі́джуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете дослі́джувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете дослі́джувать (future imperfective plural second-person)
дослі́джуватимете (future imperfective plural second-person)
дослі́джують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть дослі́джувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть дослі́джувать (future imperfective plural third-person)
дослі́джуватимуть (future imperfective plural third-person)
дослі́джуймо (first-person imperative plural)
дослі́джуй (imperative second-person singular)
дослі́джуйте (imperative plural second-person)
дослі́джував (masculine past singular)
дослі́джували (masculine past plural)
дослі́джувала (feminine past singular)
дослі́джували (feminine past plural)
дослі́джувало (neuter past singular)
дослі́джували (neuter past plural)

Uk-досліджувати.ogg

From the дослі́дж- (doslídž-) stem of досліди́ти (doslidýty) + -увати (-uvaty). Compare Belarusian дасле́даваць (dasljédavacʹ).

cog

дасле́даваць


залишити

uk-verb

зали́шити or залиши́ти • (zalýšyty or zalyšýty) pf (imperfective залиша́ти)

зали́шити (canonical)
залиши́ти (canonical)
zalýšyty (romanization)
zalyšýty (romanization)
залиша́ти (imperfective)
зали́шити (infinitive perfective)
зали́шить (infinitive perfective)
залиши́ти (infinitive perfective)
залиши́ть (infinitive perfective)
зали́шений (passive past perfective)
залише́ний (passive past perfective)
zalýšenyj (passive past perfective)
zalyšényj (passive past perfective)
impersonal: зали́шено (passive past perfective)
залише́но (passive past perfective)
zalýšeno (passive past perfective)
zalyšéno (passive past perfective)
зали́шивши (adverbial past perfective)
залиши́вши (adverbial past perfective)
зали́шу (first-person future perfective singular)
залишу́ (first-person future perfective singular)
зали́шиш (future perfective second-person singular)
залиши́ш (future perfective second-person singular)
зали́шить (future perfective singular third-person)
залиши́ть (future perfective singular third-person)
зали́шим (first-person future perfective plural)
зали́шимо (first-person future perfective plural)
залиши́м (first-person future perfective plural)
залишимо́ (first-person future perfective plural)
зали́шите (future perfective plural second-person)
залишите́ (future perfective plural second-person)
зали́шать (future perfective plural third-person)
залиша́ть (future perfective plural third-person)
зали́шмо (first-person imperative plural)
залиші́м (first-person imperative plural)
залиші́мо (first-person imperative plural)
зали́ш (imperative second-person singular)
залиши́ (imperative second-person singular)
зали́ште (imperative plural second-person)
залиші́ть (imperative plural second-person)
зали́шив (masculine past singular)
залиши́в (masculine past singular)
зали́шили (masculine past plural)
залиши́ли (masculine past plural)
зали́шила (feminine past singular)
залиши́ла (feminine past singular)
зали́шили (feminine past plural)
залиши́ли (feminine past plural)
зали́шило (neuter past singular)
залиши́ло (neuter past singular)
зали́шили (neuter past plural)
залиши́ли (neuter past plural)

uk-conj

((зали́шити<4a.pf.tr.ppp>,залиши́ти<4b.pf.tr.ppp>))

Uk-залишити.ogg

to leave (:somebody/something somewhere)


вважати

uk-verb

вважа́ти • (vvažáty) impf

вважа́ти (canonical)
vvažáty (romanization)
вважа́ти (imperfective infinitive)
вважа́ть (imperfective infinitive)
вважа́ючи (adverbial imperfective present)
вважа́вши (adverbial imperfective past)
вважа́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду вважа́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду вважа́ть (first-person future imperfective singular)
вважа́тиму (first-person future imperfective singular)
вважа́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш уважа́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш уважа́ть (future imperfective second-person singular)
вважа́тимеш (future imperfective second-person singular)
вважа́є (imperfective present singular third-person)
бу́де вважа́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де вважа́ть (future imperfective singular third-person)
вважа́тиме (future imperfective singular third-person)
вважа́єм (first-person imperfective plural present)
вважа́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо вважа́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо вважа́ть (first-person future imperfective plural)
вважа́тимемо (first-person future imperfective plural)
вважа́тимем (first-person future imperfective plural)
вважа́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете вважа́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете вважа́ть (future imperfective plural second-person)
вважа́тимете (future imperfective plural second-person)
вважа́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть уважа́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть уважа́ть (future imperfective plural third-person)
вважа́тимуть (future imperfective plural third-person)
вважа́ймо (first-person imperative plural)
вважа́й (imperative second-person singular)
вважа́йте (imperative plural second-person)
вважа́в (masculine past singular)
вважа́ли (masculine past plural)
вважа́ла (feminine past singular)
вважа́ли (feminine past plural)
вважа́ло (neuter past singular)
вважа́ли (neuter past plural)

Uk-вважати.ogg

Borrowed from Polish uważać (“to respect, to esteem”).

(transitive) to consider, to deem, to regard, to think


залишати

залиша́ти • (zalyšáty) impf (perfective залиши́ти)

залиша́ти (canonical)
zalyšáty (romanization)
залиши́ти (perfective)
залиша́ти (imperfective infinitive)
залиша́ть (imperfective infinitive)
залиша́ючи (adverbial imperfective present)
залиша́вши (adverbial imperfective past)
залиша́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду залиша́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду залиша́ть (first-person future imperfective singular)
залиша́тиму (first-person future imperfective singular)
залиша́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш залиша́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш залиша́ть (future imperfective second-person singular)
залиша́тимеш (future imperfective second-person singular)
залиша́є (imperfective present singular third-person)
бу́де залиша́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де залиша́ть (future imperfective singular third-person)
залиша́тиме (future imperfective singular third-person)
залиша́єм (first-person imperfective plural present)
залиша́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо залиша́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо залиша́ть (first-person future imperfective plural)
залиша́тимемо (first-person future imperfective plural)
залиша́тимем (first-person future imperfective plural)
залиша́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете залиша́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете залиша́ть (future imperfective plural second-person)
залиша́тимете (future imperfective plural second-person)
залиша́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть залиша́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть залиша́ть (future imperfective plural third-person)
залиша́тимуть (future imperfective plural third-person)
залиша́ймо (first-person imperative plural)
залиша́й (imperative second-person singular)
залиша́йте (imperative plural second-person)
залиша́в (masculine past singular)
залиша́ли (masculine past plural)
залиша́ла (feminine past singular)
залиша́ли (feminine past plural)
залиша́ло (neuter past singular)
залиша́ли (neuter past plural)

Uk-залишати.ogg

З ві́ком де́які лю́ди залиша́ють спро́би ски́нути за́йву вагу́.

With age, some people quit their attempts to shed excess weight.

Z víkom déjaki ljúdy zalyšájutʹ spróby skýnuty zájvu vahú.


визначати

визнача́ти • (vyznačáty) impf (perfective ви́значити)

визнача́ти (canonical)
vyznačáty (romanization)
ви́значити (perfective)
визнача́ти (imperfective infinitive)
визнача́ть (imperfective infinitive)
визнача́ючи (adverbial imperfective present)
визнача́вши (adverbial imperfective past)
визнача́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду визнача́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду визнача́ть (first-person future imperfective singular)
визнача́тиму (first-person future imperfective singular)
визнача́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш визнача́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш визнача́ть (future imperfective second-person singular)
визнача́тимеш (future imperfective second-person singular)
визнача́є (imperfective present singular third-person)
бу́де визнача́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де визнача́ть (future imperfective singular third-person)
визнача́тиме (future imperfective singular third-person)
визнача́єм (first-person imperfective plural present)
визнача́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо визнача́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо визнача́ть (first-person future imperfective plural)
визнача́тимемо (first-person future imperfective plural)
визнача́тимем (first-person future imperfective plural)
визнача́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете визнача́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете визнача́ть (future imperfective plural second-person)
визнача́тимете (future imperfective plural second-person)
визнача́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть визнача́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть визнача́ть (future imperfective plural third-person)
визнача́тимуть (future imperfective plural third-person)
визнача́ймо (first-person imperative plural)
визнача́й (imperative second-person singular)
визнача́йте (imperative plural second-person)
визнача́в (masculine past singular)
визнача́ли (masculine past plural)
визнача́ла (feminine past singular)
визнача́ли (feminine past plural)
визнача́ло (neuter past singular)
визнача́ли (neuter past plural)

Uk-визначати.ogg

Possibly borrowed from Polish wyznaczać. By surface analysis, ви́значити (význačyty) + -а́ти (-áty). Compare Belarusian вызнача́ць (vyznačácʹ).


інтерпретувати

uk-verb

інтерпретува́ти

інтерпретува́ти • (interpretuváty) impf or pf

інтерпретува́ти (canonical)
interpretuváty (romanization)
інтерпретува́ти (infinitive)
інтерпретува́ть (infinitive)
інтерпрето́ваний (passive past)
impersonal: інтерпрето́вано (passive past)
інтерпрету́ючи (adverbial present)
інтерпретува́вши (adverbial past)
інтерпрету́ю (first-person future singular)
бу́ду йнтерпретува́ти (first-person singular)
бу́ду йнтерпретува́ть (first-person singular)
інтерпретува́тиму (first-person singular)
інтерпрету́єш (future second-person singular)
бу́деш інтерпретува́ти (second-person singular)
бу́деш інтерпретува́ть (second-person singular)
інтерпретува́тимеш (second-person singular)
інтерпрету́є (future singular third-person)
бу́де йнтерпретува́ти (singular third-person)
бу́де йнтерпретува́ть (singular third-person)
інтерпретува́тиме (singular third-person)
інтерпрету́єм (first-person future plural)
інтерпрету́ємо (first-person future plural)
бу́демо йнтерпретува́ти (first-person plural)
бу́демо йнтерпретува́ть (first-person plural)
інтерпретува́тимемо (first-person plural)
інтерпретува́тимем (first-person plural)
інтерпрету́єте (future plural second-person)
бу́дете йнтерпретува́ти (plural second-person)
бу́дете йнтерпретува́ть (plural second-person)
інтерпретува́тимете (plural second-person)
інтерпрету́ють (future plural third-person)
бу́дуть інтерпретува́ти (plural third-person)
бу́дуть інтерпретува́ть (plural third-person)
інтерпретува́тимуть (plural third-person)
інтерпрету́ймо (first-person imperative plural)
інтерпрету́й (imperative second-person singular)
інтерпрету́йте (imperative plural second-person)
інтерпретува́в (masculine past singular)
інтерпретува́ли (masculine past plural)
інтерпретува́ла (feminine past singular)
інтерпретува́ли (feminine past plural)
інтерпретува́ло (neuter past singular)
інтерпретува́ли (neuter past plural)

Uk-інтерпретувати.ogg

Derived via Western European languages from Latin interpretor, with -увати (-uvaty) ending. Compare Russian интерпрети́ровать (interpretírovatʹ), Belarusian інтэрпрэтава́ць (interpretavácʹ), Polish interpretować.

cog

интерпрети́ровать

інтэрпрэтава́ць

непра́вильно інтерпретува́ти


оголошувати

uk-verb

оголо́шувати

оголо́шувати • (oholóšuvaty) impf (perfective оголоси́ти)

оголо́шувати (canonical)
oholóšuvaty (romanization)
оголоси́ти (perfective)
оголо́шувати (imperfective infinitive)
оголо́шувать (imperfective infinitive)
оголо́шуваний (imperfective passive past)
impersonal: оголо́шувано (imperfective passive past)
оголо́шуючи (adverbial imperfective present)
оголо́шувавши (adverbial imperfective past)
оголо́шую (first-person imperfective present singular)
бу́ду оголо́шувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду оголо́шувать (first-person future imperfective singular)
оголо́шуватиму (first-person future imperfective singular)
оголо́шуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш оголо́шувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш оголо́шувать (future imperfective second-person singular)
оголо́шуватимеш (future imperfective second-person singular)
оголо́шує (imperfective present singular third-person)
бу́де оголо́шувати (future imperfective singular third-person)
бу́де оголо́шувать (future imperfective singular third-person)
оголо́шуватиме (future imperfective singular third-person)
оголо́шуєм (first-person imperfective plural present)
оголо́шуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо оголо́шувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо оголо́шувать (first-person future imperfective plural)
оголо́шуватимемо (first-person future imperfective plural)
оголо́шуватимем (first-person future imperfective plural)
оголо́шуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете оголо́шувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете оголо́шувать (future imperfective plural second-person)
оголо́шуватимете (future imperfective plural second-person)
оголо́шують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть оголо́шувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть оголо́шувать (future imperfective plural third-person)
оголо́шуватимуть (future imperfective plural third-person)
оголо́шуймо (first-person imperative plural)
оголо́шуй (imperative second-person singular)
оголо́шуйте (imperative plural second-person)
оголо́шував (masculine past singular)
оголо́шували (masculine past plural)
оголо́шувала (feminine past singular)
оголо́шували (feminine past plural)
оголо́шувало (neuter past singular)
оголо́шували (neuter past plural)

[ɔɦɔˈɫɔʃʊʋɐte]

Uk-оголошувати.ogg

From the оголо́ш- (oholóš-) stem of оголоси́ти (oholosýty) + -увати (-uvaty).


станови

head

станови́ • (stanový)

станови́ (canonical)
stanový (romanization)

станови́ти становити#Ukrainian

second-person singular imperative of станови́ти (stanovýty)


відданий

ві́дданий • (víddanyj)

ві́дданий (canonical)
víddanyj (romanization)
ві́дданий (masculine nominative)
ві́ддане (neuter nominative)
ві́ддана (feminine nominative)
ві́ддані (nominative plural)
ві́дданого (genitive masculine neuter)
ві́дданої (feminine genitive)
ві́дданих (genitive plural)
ві́дданому (dative masculine neuter)
ві́дданій (dative feminine)
ві́дданим (dative plural)
ві́дданого (accusative animate masculine)
ві́ддане (accusative neuter)
ві́ддану (accusative feminine)
ві́дданих (accusative animate plural)
ві́дданий (accusative inanimate masculine)
ві́ддані (accusative inanimate plural)
ві́дданим (instrumental masculine neuter)
ві́дданою (feminine instrumental)
ві́дданими (instrumental plural)
ві́дданому (locative masculine neuter)
ві́дданім (locative masculine neuter)
ві́дданій (feminine locative)
ві́дданих (locative plural)

Uk-відданий.ogg

Past participle of відда́ти (viddáty). Also analyzable as від- (vid-) + да́ний (dányj). Compare Russian о́тданный (ótdannyj), Belarusian адда́ны (addány), Polish oddany.

відда́ти віддати#Ukrainian

passive adjectival past participle of відда́ти (viddáty)


задовольнити

uk-verb

задовольни́ти

задовольня́ти

задовольни́ти • (zadovolʹnýty) pf (imperfective задовольня́ти)

задовольни́ти (canonical)
zadovolʹnýty (romanization)
задовольня́ти (imperfective)
задовольни́ти (infinitive perfective)
задовольни́ть (infinitive perfective)
задовольни́вши (adverbial past perfective)
задовольню́ (first-person future perfective singular)
задовольни́ш (future perfective second-person singular)
задовольни́ть (future perfective singular third-person)
задовольни́м (first-person future perfective plural)
задовольнимо́ (first-person future perfective plural)
задовольните́ (future perfective plural second-person)
задовольня́ть (future perfective plural third-person)
задовольні́м (first-person imperative plural)
задовольні́мо (first-person imperative plural)
задовольни́ (imperative second-person singular)
задовольні́ть (imperative plural second-person)
задовольни́в (masculine past singular)
задовольни́ли (masculine past plural)
задовольни́ла (feminine past singular)
задовольни́ли (feminine past plural)
задовольни́ло (neuter past singular)
задовольни́ли (neuter past plural)

Uk-задовольнити.ogg


задовольняти

задовольня́ти

задовольни́ти

задовольня́ти • (zadovolʹnjáty) impf (perfective задовольни́ти)

задовольня́ти (canonical)
zadovolʹnjáty (romanization)
задовольни́ти (perfective)
задовольня́ти (imperfective infinitive)
задовольня́ть (imperfective infinitive)
задовольня́ючи (adverbial imperfective present)
задовольня́вши (adverbial imperfective past)
задовольня́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду задовольня́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду задовольня́ть (first-person future imperfective singular)
задовольня́тиму (first-person future imperfective singular)
задовольня́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш задовольня́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш задовольня́ть (future imperfective second-person singular)
задовольня́тимеш (future imperfective second-person singular)
задовольня́є (imperfective present singular third-person)
бу́де задовольня́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де задовольня́ть (future imperfective singular third-person)
задовольня́тиме (future imperfective singular third-person)
задовольня́єм (first-person imperfective plural present)
задовольня́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо задовольня́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо задовольня́ть (first-person future imperfective plural)
задовольня́тимемо (first-person future imperfective plural)
задовольня́тимем (first-person future imperfective plural)
задовольня́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете задовольня́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете задовольня́ть (future imperfective plural second-person)
задовольня́тимете (future imperfective plural second-person)
задовольня́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть задовольня́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть задовольня́ть (future imperfective plural third-person)
задовольня́тимуть (future imperfective plural third-person)
задовольня́ймо (first-person imperative plural)
задовольня́й (imperative second-person singular)
задовольня́йте (imperative plural second-person)
задовольня́в (masculine past singular)
задовольня́ли (masculine past plural)
задовольня́ла (feminine past singular)
задовольня́ли (feminine past plural)
задовольня́ло (neuter past singular)
задовольня́ли (neuter past plural)

Uk-задовольняти.ogg

From задовольни́ти (zadovolʹnýty) + -я́ти (-játy). Compare Polish zadowalać.

af

задовольни́ти


найняти

uk-verb

найня́ти • (najnjáty) pf (imperfective найма́ти)

найня́ти (canonical)
najnjáty (romanization)
найма́ти (imperfective)
найня́ти (infinitive perfective)
найня́ть (infinitive perfective)
на́йнятий (passive past perfective)
impersonal: на́йнято (passive past perfective)
найня́вши (adverbial past perfective)
найму́ (first-person future perfective singular)
найме́ш (future perfective second-person singular)
найме́ (future perfective singular third-person)
найме́м (first-person future perfective plural)
наймемо́ (first-person future perfective plural)
наймете́ (future perfective plural second-person)
найму́ть (future perfective plural third-person)
наймі́м (first-person imperative plural)
наймі́мо (first-person imperative plural)
найми́ (imperative second-person singular)
наймі́ть (imperative plural second-person)
найня́в (masculine past singular)
найня́ли (masculine past plural)
найня́ла (feminine past singular)
найня́ли (feminine past plural)
найня́ло (neuter past singular)
найня́ли (neuter past plural)

Uk-найняти.ogg

From на- (na-) + йня́ти (jnjáty). Compare Russian наня́ть (nanjátʹ), Belarusian наня́ць (nanjácʹ), Polish nająć.


здійснити

зді́йснювати

здійсни́ти • (zdijsnýty) pf (imperfective зді́йснювати)

здійсни́ти (canonical)
zdijsnýty (romanization)
зді́йснювати (imperfective)
здійсни́ти (infinitive perfective)
здійсни́ть (infinitive perfective)
зді́йснений (passive past perfective)
impersonal: зді́йснено (passive past perfective)
здійсни́вши (adverbial past perfective)
здійсню́ (first-person future perfective singular)
здійсни́ш (future perfective second-person singular)
здійсни́ть (future perfective singular third-person)
здійсни́м (first-person future perfective plural)
здійснимо́ (first-person future perfective plural)
здійсните́ (future perfective plural second-person)
здійсня́ть (future perfective plural third-person)
здійсні́м (first-person imperative plural)
здійсні́мо (first-person imperative plural)
здійсни́ (imperative second-person singular)
здійсні́ть (imperative plural second-person)
здійсни́в (masculine past singular)
здійсни́ли (masculine past plural)
здійсни́ла (feminine past singular)
здійсни́ли (feminine past plural)
здійсни́ло (neuter past singular)
здійсни́ли (neuter past plural)

з- (z-) + ді́йсний (díjsnyj) + -и́ти (-ýty)

af

put into practice
put into practice#English

(transitive) to implement, to put into effect, to put into practice, to effectuate, to perform, to bring about, to realize


наймати

uk-verb

найма́ти • (najmáty) impf (perfective найня́ти)

найма́ти (canonical)
najmáty (romanization)
найня́ти (perfective)
найма́ти (imperfective infinitive)
найма́ть (imperfective infinitive)
на́йманий (imperfective passive past)
impersonal: на́ймано (imperfective passive past)
найма́ючи (adverbial imperfective present)
найма́вши (adverbial imperfective past)
найма́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду найма́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду найма́ть (first-person future imperfective singular)
найма́тиму (first-person future imperfective singular)
найма́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш найма́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш найма́ть (future imperfective second-person singular)
найма́тимеш (future imperfective second-person singular)
найма́є (imperfective present singular third-person)
бу́де найма́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де найма́ть (future imperfective singular third-person)
найма́тиме (future imperfective singular third-person)
найма́єм (first-person imperfective plural present)
найма́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо найма́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо найма́ть (first-person future imperfective plural)
найма́тимемо (first-person future imperfective plural)
найма́тимем (first-person future imperfective plural)
найма́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете найма́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете найма́ть (future imperfective plural second-person)
найма́тимете (future imperfective plural second-person)
найма́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть найма́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть найма́ть (future imperfective plural third-person)
найма́тимуть (future imperfective plural third-person)
найма́ймо (first-person imperative plural)
найма́й (imperative second-person singular)
найма́йте (imperative plural second-person)
найма́в (masculine past singular)
найма́ли (masculine past plural)
найма́ла (feminine past singular)
найма́ли (feminine past plural)
найма́ло (neuter past singular)
найма́ли (neuter past plural)

Uk-наймати.ogg

From на- (na-) + -йма́ти (-jmáty). Compare Russian нанима́ть (nanimátʹ), Belarusian найма́ць (najmácʹ), Polish najmować.


реалізувати

реалізува́ти

реалізува́ти (canonical)
realizuváty (romanization)
реалізува́ти (infinitive)
реалізува́ть (infinitive)
реалізо́ваний (passive past)
impersonal: реалізо́вано (passive past)
реалізу́ючи (adverbial present)
реалізува́вши (adverbial past)
реалізу́ю (first-person future singular)
бу́ду реалізува́ти (first-person singular)
бу́ду реалізува́ть (first-person singular)
реалізува́тиму (first-person singular)
реалізу́єш (future second-person singular)
бу́деш реалізува́ти (second-person singular)
бу́деш реалізува́ть (second-person singular)
реалізува́тимеш (second-person singular)
реалізу́є (future singular third-person)
бу́де реалізува́ти (singular third-person)
бу́де реалізува́ть (singular third-person)
реалізува́тиме (singular third-person)
реалізу́єм (first-person future plural)
реалізу́ємо (first-person future plural)
бу́демо реалізува́ти (first-person plural)
бу́демо реалізува́ть (first-person plural)
реалізува́тимемо (first-person plural)
реалізува́тимем (first-person plural)
реалізу́єте (future plural second-person)
бу́дете реалізува́ти (plural second-person)
бу́дете реалізува́ть (plural second-person)
реалізува́тимете (plural second-person)
реалізу́ють (future plural third-person)
бу́дуть реалізува́ти (plural third-person)
бу́дуть реалізува́ть (plural third-person)
реалізува́тимуть (plural third-person)
реалізу́ймо (first-person imperative plural)
реалізу́й (imperative second-person singular)
реалізу́йте (imperative plural second-person)
реалізува́в (masculine past singular)
реалізува́ли (masculine past plural)
реалізува́ла (feminine past singular)
реалізува́ли (feminine past plural)
реалізува́ло (neuter past singular)
реалізува́ли (neuter past plural)

Uk-реалізувати.ogg

From French réaliser + -увати (-uvaty). Compare Russian реализова́ть (realizovátʹ), Belarusian рэалізава́ць (realizavácʹ), Polish realizować.

cog

реализова́ть

рэалізава́ць

(transitive) to realize, to make real, to implement (make into a reality)

(transitive, business, finance) to realize (convert into money)


здійснювати

uk-verb

зді́йснювати

зді́йснювати • (zdíjsnjuvaty) impf (perfective здійсни́ти)

зді́йснювати (canonical)
zdíjsnjuvaty (romanization)
здійсни́ти (perfective)
зді́йснювати (imperfective infinitive)
зді́йснювать (imperfective infinitive)
зді́йснюваний (imperfective passive past)
impersonal: зді́йснювано (imperfective passive past)
зді́йснюючи (adverbial imperfective present)
зді́йснювавши (adverbial imperfective past)
зді́йснюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду зді́йснювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду зді́йснювать (first-person future imperfective singular)
зді́йснюватиму (first-person future imperfective singular)
зді́йснюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зді́йснювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш зді́йснювать (future imperfective second-person singular)
зді́йснюватимеш (future imperfective second-person singular)
зді́йснює (imperfective present singular third-person)
бу́де зді́йснювати (future imperfective singular third-person)
бу́де зді́йснювать (future imperfective singular third-person)
зді́йснюватиме (future imperfective singular third-person)
зді́йснюєм (first-person imperfective plural present)
зді́йснюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зді́йснювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо зді́йснювать (first-person future imperfective plural)
зді́йснюватимемо (first-person future imperfective plural)
зді́йснюватимем (first-person future imperfective plural)
зді́йснюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зді́йснювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете зді́йснювать (future imperfective plural second-person)
зді́йснюватимете (future imperfective plural second-person)
зді́йснюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зді́йснювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зді́йснювать (future imperfective plural third-person)
зді́йснюватимуть (future imperfective plural third-person)
зді́йснюймо (first-person imperative plural)
зді́йснюй (imperative second-person singular)
зді́йснюйте (imperative plural second-person)
зді́йснював (masculine past singular)
зді́йснювали (masculine past plural)
зді́йснювала (feminine past singular)
зді́йснювали (feminine past plural)
зді́йснювало (neuter past singular)
зді́йснювали (neuter past plural)

Uk-здійснювати.ogg

From the зді́йсн- (zdíjsn-) stem of здійсни́ти (zdijsnýty) + -ювати (-juvaty).


поспати

uk-verb

поспа́ти • (pospáty) pf (imperfective спа́ти)

поспа́ти (canonical)
pospáty (romanization)
спа́ти (imperfective)
поспа́ти (infinitive perfective)
поспа́ть (infinitive perfective)
поспа́вши (adverbial past perfective)
посплю́ (first-person future perfective singular)
поспи́ш (future perfective second-person singular)
поспи́ть (future perfective singular third-person)
поспи́м (first-person future perfective plural)
поспимо́ (first-person future perfective plural)
поспите́ (future perfective plural second-person)
поспля́ть (future perfective plural third-person)
поспі́м (first-person imperative plural)
поспі́мо (first-person imperative plural)
поспи́ (imperative second-person singular)
поспі́ть (imperative plural second-person)
поспа́в (masculine past singular)
поспа́ли (masculine past plural)
поспа́ла (feminine past singular)
поспа́ли (feminine past plural)
поспа́ло (neuter past singular)
поспа́ли (neuter past plural)

From по- (po-) + спа́ти (spáty). Compare Russian поспа́ть (pospátʹ), Polish pospać.

(intransitive) to have a sleep, to take a nap, to have a nap (sleep for a certain time)


трапитися

тра́питися • (trápytysja) pf (imperfective трапля́тися)

тра́питися (canonical)
trápytysja (romanization)
трапля́тися (imperfective)
тра́питися (infinitive perfective)
тра́питись (infinitive perfective)
тра́питься (infinitive perfective)
тра́пившись (adverbial past perfective)
тра́питься (future perfective singular third-person)
тра́пляться (future perfective plural third-person)
тра́пився (masculine past singular)
тра́пивсь (masculine past singular)
тра́пилися (masculine past plural)
тра́пились (masculine past plural)
тра́пилася (feminine past singular)
тра́пилась (feminine past singular)
тра́пилися (feminine past plural)
тра́пились (feminine past plural)
тра́пилося (neuter past singular)
тра́пилось (neuter past singular)
тра́пилися (neuter past plural)
тра́пились (neuter past plural)

Uk-трапитися.ogg

Зі мно́ю тра́пилась ціка́ва істо́рія.

to happen, to occur, to take place, to come about


відбутися

відбува́тися

відбу́тися • (vidbútysja) pf (imperfective відбува́тися)

відбу́тися (canonical)
vidbútysja (romanization)
відбува́тися (imperfective)
відбу́тися (infinitive perfective)
відбу́тись (infinitive perfective)
відбу́ться (infinitive perfective)
відбу́вшись (adverbial past perfective)
відбу́дуся (first-person future perfective singular)
відбу́дусь (first-person future perfective singular)
відбу́дешся (future perfective second-person singular)
відбу́деться (future perfective singular third-person)
відбу́демся (first-person future perfective plural)
відбу́демося (first-person future perfective plural)
відбу́демось (first-person future perfective plural)
відбу́детеся (future perfective plural second-person)
відбу́детесь (future perfective plural second-person)
відбу́дуться (future perfective plural third-person)
відбу́дьмося (first-person imperative plural)
відбу́дьмось (first-person imperative plural)
відбу́дься (imperative second-person singular)
відбу́дьтеся (imperative plural second-person)
відбу́дьтесь (imperative plural second-person)
відбу́вся (masculine past singular)
відбу́всь (masculine past singular)
відбули́ся (masculine past plural)
відбули́сь (masculine past plural)
відбула́ся (feminine past singular)
відбула́сь (feminine past singular)
відбули́ся (feminine past plural)
відбули́сь (feminine past plural)
відбуло́ся (neuter past singular)
відбуло́сь (neuter past singular)
відбули́ся (neuter past plural)
відбули́сь (neuter past plural)

Uk-відбутися.ogg


траплятися

трапля́тися • (trapljátysja) impf (perfective тра́питися)

трапля́тися (canonical)
trapljátysja (romanization)
тра́питися (perfective)
трапля́тися (imperfective infinitive)
трапля́тись (imperfective infinitive)
трапля́ться (imperfective infinitive)
трапля́ючись (adverbial imperfective present)
трапля́вшись (adverbial imperfective past)
трапля́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де трапля́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де трапля́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де трапля́ться (future imperfective singular third-person)
трапля́тиметься (future imperfective singular third-person)
трапля́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть трапля́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть трапля́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть трапля́ться (future imperfective plural third-person)
трапля́тимуться (future imperfective plural third-person)
трапля́вся (masculine past singular)
трапля́всь (masculine past singular)
трапля́лися (masculine past plural)
трапля́лись (masculine past plural)
трапля́лася (feminine past singular)
трапля́лась (feminine past singular)
трапля́лися (feminine past plural)
трапля́лись (feminine past plural)
трапля́лося (neuter past singular)
трапля́лось (neuter past singular)
трапля́лися (neuter past plural)
трапля́лись (neuter past plural)

Uk-траплятися.ogg


відбуватися

відбува́тися

відбува́тися • (vidbuvátysja) impf (perfective відбу́тися)

відбува́тися (canonical)
vidbuvátysja (romanization)
відбу́тися (perfective)
відбува́тися (imperfective infinitive)
відбува́тись (imperfective infinitive)
відбува́ться (imperfective infinitive)
відбува́ючись (adverbial imperfective present)
відбува́вшись (adverbial imperfective past)
відбува́юся (first-person imperfective present singular)
відбува́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду відбува́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду відбува́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду відбува́ться (first-person future imperfective singular)
відбува́тимусь (first-person future imperfective singular)
відбува́тимуся (first-person future imperfective singular)
відбува́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш відбува́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш відбува́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш відбува́ться (future imperfective second-person singular)
відбува́тимешся (future imperfective second-person singular)
відбува́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де відбува́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де відбува́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де відбува́ться (future imperfective singular third-person)
відбува́тиметься (future imperfective singular third-person)
відбува́ємся (first-person imperfective plural present)
відбува́ємося (first-person imperfective plural present)
відбува́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо відбува́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо відбува́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо відбува́ться (first-person future imperfective plural)
відбува́тимемось (first-person future imperfective plural)
відбува́тимемося (first-person future imperfective plural)
відбува́тимемся (first-person future imperfective plural)
відбува́єтеся (imperfective plural present second-person)
відбува́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете відбува́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете відбува́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете відбува́ться (future imperfective plural second-person)
відбува́тиметесь (future imperfective plural second-person)
відбува́тиметеся (future imperfective plural second-person)
відбува́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відбува́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відбува́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відбува́ться (future imperfective plural third-person)
відбува́тимуться (future imperfective plural third-person)
відбува́ймося (first-person imperative plural)
відбува́ймось (first-person imperative plural)
відбува́йся (imperative second-person singular)
відбува́йсь (imperative second-person singular)
відбува́йтеся (imperative plural second-person)
відбува́йтесь (imperative plural second-person)
відбува́вся (masculine past singular)
відбува́всь (masculine past singular)
відбува́лися (masculine past plural)
відбува́лись (masculine past plural)
відбува́лася (feminine past singular)
відбува́лась (feminine past singular)
відбува́лися (feminine past plural)
відбува́лись (feminine past plural)
відбува́лося (neuter past singular)
відбува́лось (neuter past singular)
відбува́лися (neuter past plural)
відбува́лись (neuter past plural)

uk-conj

відбува́тися<1a.impf>

Uk-відбуватися.ogg

Що відбува́ється?

to happen, to occur, to take place, to come about, to go on


зазначити

uk-verb

зазна́чити or зазначи́ти • (zaznáčyty or zaznačýty) pf (imperfective зазнача́ти)

зазна́чити (canonical)
зазначи́ти (canonical)
zaznáčyty (romanization)
zaznačýty (romanization)
зазнача́ти (imperfective)
зазна́чити (infinitive perfective)
зазна́чить (infinitive perfective)
зазначи́ти (infinitive perfective)
зазначи́ть (infinitive perfective)
зазна́чений (passive past perfective)
зазначе́ний (passive past perfective)
zaznáčenyj (passive past perfective)
zaznačényj (passive past perfective)
impersonal: зазна́чено (passive past perfective)
зазначе́но (passive past perfective)
zaznáčeno (passive past perfective)
zaznačéno (passive past perfective)
зазна́чивши (adverbial past perfective)
зазначи́вши (adverbial past perfective)
зазна́чу (first-person future perfective singular)
зазначу́ (first-person future perfective singular)
зазна́чиш (future perfective second-person singular)
зазначи́ш (future perfective second-person singular)
зазна́чить (future perfective singular third-person)
зазначи́ть (future perfective singular third-person)
зазна́чим (first-person future perfective plural)
зазна́чимо (first-person future perfective plural)
зазначи́м (first-person future perfective plural)
зазначимо́ (first-person future perfective plural)
зазна́чите (future perfective plural second-person)
зазначите́ (future perfective plural second-person)
зазна́чать (future perfective plural third-person)
зазнача́ть (future perfective plural third-person)
зазна́чмо (first-person imperative plural)
зазначі́м (first-person imperative plural)
зазначі́мо (first-person imperative plural)
зазна́ч (imperative second-person singular)
зазначи́ (imperative second-person singular)
зазна́чте (imperative plural second-person)
зазначі́ть (imperative plural second-person)
зазна́чив (masculine past singular)
зазначи́в (masculine past singular)
зазна́чили (masculine past plural)
зазначи́ли (masculine past plural)
зазна́чила (feminine past singular)
зазначи́ла (feminine past singular)
зазна́чили (feminine past plural)
зазначи́ли (feminine past plural)
зазна́чило (neuter past singular)
зазначи́ло (neuter past singular)
зазна́чили (neuter past plural)
зазначи́ли (neuter past plural)

Uk-зазначити.ogg

From за- (za-) + зна́чити (znáčyty). Compare Polish zaznaczyć.


зазначати

зазнача́ти • (zaznačáty) impf (perfective зазна́чити or зазначи́ти)

зазнача́ти (canonical)
zaznačáty (romanization)
зазна́чити (perfective)
зазначи́ти (perfective)
зазнача́ти (imperfective infinitive)
зазнача́ть (imperfective infinitive)
зазнача́ючи (adverbial imperfective present)
зазнача́вши (adverbial imperfective past)
зазнача́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду зазнача́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду зазнача́ть (first-person future imperfective singular)
зазнача́тиму (first-person future imperfective singular)
зазнача́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш зазнача́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш зазнача́ть (future imperfective second-person singular)
зазнача́тимеш (future imperfective second-person singular)
зазнача́є (imperfective present singular third-person)
бу́де зазнача́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де зазнача́ть (future imperfective singular third-person)
зазнача́тиме (future imperfective singular third-person)
зазнача́єм (first-person imperfective plural present)
зазнача́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо зазнача́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо зазнача́ть (first-person future imperfective plural)
зазнача́тимемо (first-person future imperfective plural)
зазнача́тимем (first-person future imperfective plural)
зазнача́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете зазнача́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете зазнача́ть (future imperfective plural second-person)
зазнача́тимете (future imperfective plural second-person)
зазнача́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зазнача́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зазнача́ть (future imperfective plural third-person)
зазнача́тимуть (future imperfective plural third-person)
зазнача́ймо (first-person imperative plural)
зазнача́й (imperative second-person singular)
зазнача́йте (imperative plural second-person)
зазнача́в (masculine past singular)
зазнача́ли (masculine past plural)
зазнача́ла (feminine past singular)
зазнача́ли (feminine past plural)
зазнача́ло (neuter past singular)
зазнача́ли (neuter past plural)

Uk-зазначати.ogg

From зазна́чити (zaznáčyty) + -а́ти (-áty). Compare Polish zaznaczać.

af

зазна́чити (zaznáčyty) + -а́ти (-áty)


згадати

uk-verb

згада́ти • (zhadáty) pf (imperfective зга́дувати)

згада́ти (canonical)
zhadáty (romanization)
зга́дувати (imperfective)
згада́ти (infinitive perfective)
згада́ть (infinitive perfective)
зга́даний (passive past perfective)
impersonal: зга́дано (passive past perfective)
згада́вши (adverbial past perfective)
згада́ю (first-person future perfective singular)
згада́єш (future perfective second-person singular)
згада́є (future perfective singular third-person)
згада́єм (first-person future perfective plural)
згада́ємо (first-person future perfective plural)
згада́єте (future perfective plural second-person)
згада́ють (future perfective plural third-person)
згада́ймо (first-person imperative plural)
згада́й (imperative second-person singular)
згада́йте (imperative plural second-person)
згада́в (masculine past singular)
згада́ли (masculine past plural)
згада́ла (feminine past singular)
згада́ли (feminine past plural)
згада́ло (neuter past singular)
згада́ли (neuter past plural)

Uk-згадати.ogg

(transitive) to recall, to recollect, to remember (retrieve from memory)


обговорити

обгово́рювати

обговори́ти • (obhovorýty) pf (imperfective обгово́рювати)

обговори́ти (canonical)
obhovorýty (romanization)
обгово́рювати (imperfective)
обговори́ти (infinitive perfective)
обговори́ть (infinitive perfective)
обгово́рений (passive past perfective)
impersonal: обгово́рено (passive past perfective)
обговори́вши (adverbial past perfective)
обговорю́ (first-person future perfective singular)
обгово́риш (future perfective second-person singular)
обгово́рить (future perfective singular third-person)
обгово́рим (first-person future perfective plural)
обгово́римо (first-person future perfective plural)
обгово́рите (future perfective plural second-person)
обгово́рять (future perfective plural third-person)
обговорі́м (first-person imperative plural)
обговорі́мо (first-person imperative plural)
обговори́ (imperative second-person singular)
обговорі́ть (imperative plural second-person)
обговори́в (masculine past singular)
обговори́ли (masculine past plural)
обговори́ла (feminine past singular)
обговори́ли (feminine past plural)
обговори́ло (neuter past singular)
обговори́ли (neuter past plural)

Uk-обговорити.ogg

From об- (ob-) + говори́ти (hovorýty). Compare Russian обговори́ть (obgovorítʹ), Belarusian абгавары́ць (abhavarýcʹ).

(transitive) to discuss, to debate, to talk over


порушувати

пору́шувати • (porúšuvaty) impf (perfective пору́шити)

пору́шувати (canonical)
porúšuvaty (romanization)
пору́шити (perfective)
пору́шувати (imperfective infinitive)
пору́шувать (imperfective infinitive)
пору́шуваний (imperfective passive past)
impersonal: пору́шувано (imperfective passive past)
пору́шуючи (adverbial imperfective present)
пору́шувавши (adverbial imperfective past)
пору́шую (first-person imperfective present singular)
бу́ду пору́шувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду пору́шувать (first-person future imperfective singular)
пору́шуватиму (first-person future imperfective singular)
пору́шуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш пору́шувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш пору́шувать (future imperfective second-person singular)
пору́шуватимеш (future imperfective second-person singular)
пору́шує (imperfective present singular third-person)
бу́де пору́шувати (future imperfective singular third-person)
бу́де пору́шувать (future imperfective singular third-person)
пору́шуватиме (future imperfective singular third-person)
пору́шуєм (first-person imperfective plural present)
пору́шуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо пору́шувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо пору́шувать (first-person future imperfective plural)
пору́шуватимемо (first-person future imperfective plural)
пору́шуватимем (first-person future imperfective plural)
пору́шуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете пору́шувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете пору́шувать (future imperfective plural second-person)
пору́шуватимете (future imperfective plural second-person)
пору́шують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть пору́шувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть пору́шувать (future imperfective plural third-person)
пору́шуватимуть (future imperfective plural third-person)
пору́шуймо (first-person imperative plural)
пору́шуй (imperative second-person singular)
пору́шуйте (imperative plural second-person)
пору́шував (masculine past singular)
пору́шували (masculine past plural)
пору́шувала (feminine past singular)
пору́шували (feminine past plural)
пору́шувало (neuter past singular)
пору́шували (neuter past plural)

Uk-порушувати.ogg

From пору́ш(ити) (porúš(yty)) + -увати (-uvaty).

af

to break, to breach, to violate, to contravene, to infringe, to transgress (:law, rule, regulation)

to break, to breach, to violate (:promise, oath, agreement)

to break, to breach, to disturb (:order, peace, silence)

to commence, to institute (:legal proceedings)


обговорювати

uk-verb

обгово́рювати

обгово́рювати • (obhovórjuvaty) impf (perfective обговори́ти)

обгово́рювати (canonical)
obhovórjuvaty (romanization)
обговори́ти (perfective)
обгово́рювати (imperfective infinitive)
обгово́рювать (imperfective infinitive)
обгово́рюваний (imperfective passive past)
impersonal: обгово́рювано (imperfective passive past)
обгово́рюючи (adverbial imperfective present)
обгово́рювавши (adverbial imperfective past)
обгово́рюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду обгово́рювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду обгово́рювать (first-person future imperfective singular)
обгово́рюватиму (first-person future imperfective singular)
обгово́рюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш обгово́рювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш обгово́рювать (future imperfective second-person singular)
обгово́рюватимеш (future imperfective second-person singular)
обгово́рює (imperfective present singular third-person)
бу́де обгово́рювати (future imperfective singular third-person)
бу́де обгово́рювать (future imperfective singular third-person)
обгово́рюватиме (future imperfective singular third-person)
обгово́рюєм (first-person imperfective plural present)
обгово́рюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо обгово́рювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо обгово́рювать (first-person future imperfective plural)
обгово́рюватимемо (first-person future imperfective plural)
обгово́рюватимем (first-person future imperfective plural)
обгово́рюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете обгово́рювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете обгово́рювать (future imperfective plural second-person)
обгово́рюватимете (future imperfective plural second-person)
обгово́рюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть обгово́рювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть обгово́рювать (future imperfective plural third-person)
обгово́рюватимуть (future imperfective plural third-person)
обгово́рюймо (first-person imperative plural)
обгово́рюй (imperative second-person singular)
обгово́рюйте (imperative plural second-person)
обгово́рював (masculine past singular)
обгово́рювали (masculine past plural)
обгово́рювала (feminine past singular)
обгово́рювали (feminine past plural)
обгово́рювало (neuter past singular)
обгово́рювали (neuter past plural)

[ɔbɦɔˈwɔrʲʊʋɐte]

Uk-обговорювати.ogg

From the обгово́р- (obhovór-) stem of обговори́ти pf (obhovorýty) + -ювати (-juvaty). Compare Russian обгова́ривать (obgovárivatʹ), Belarusian абгаво́рваць (abhavórvacʹ).

cog

обгова́ривать

абгаво́рваць


дискутувати

uk-verb

дискутува́ти

дискутува́ти (canonical)
dyskutuváty (romanization)
дискутува́ти (imperfective infinitive)
дискутува́ть (imperfective infinitive)
дискуто́ваний (imperfective passive past)
impersonal: дискуто́вано (imperfective passive past)
дискуту́ючи (adverbial imperfective present)
дискутува́вши (adverbial imperfective past)
дискуту́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду дискутува́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду дискутува́ть (first-person future imperfective singular)
дискутува́тиму (first-person future imperfective singular)
дискуту́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш дискутува́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш дискутува́ть (future imperfective second-person singular)
дискутува́тимеш (future imperfective second-person singular)
дискуту́є (imperfective present singular third-person)
бу́де дискутува́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де дискутува́ть (future imperfective singular third-person)
дискутува́тиме (future imperfective singular third-person)
дискуту́єм (first-person imperfective plural present)
дискуту́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо дискутува́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо дискутува́ть (first-person future imperfective plural)
дискутува́тимемо (first-person future imperfective plural)
дискутува́тимем (first-person future imperfective plural)
дискуту́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете дискутува́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете дискутува́ть (future imperfective plural second-person)
дискутува́тимете (future imperfective plural second-person)
дискуту́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть дискутува́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть дискутува́ть (future imperfective plural third-person)
дискутува́тимуть (future imperfective plural third-person)
дискуту́ймо (first-person imperative plural)
дискуту́й (imperative second-person singular)
дискуту́йте (imperative plural second-person)
дискутува́в (masculine past singular)
дискутува́ли (masculine past plural)
дискутува́ла (feminine past singular)
дискутува́ли (feminine past plural)
дискутува́ло (neuter past singular)
дискутува́ли (neuter past plural)

Ultimately derived from Latin discutiō + -увати (-uvaty). Compare Russian дискути́ровать (diskutírovatʹ), Polish dyskutować.

cog

дискути́ровать

(chiefly intransitive, also transitive) to discuss, to debate (about something: про (pro) + accusative)


прокинутися

uk-verb

проки́нутися

прокида́тися

проки́нутися • (prokýnutysja) pf (imperfective прокида́тися)

проки́нутися (canonical)
prokýnutysja (romanization)
прокида́тися (imperfective)
проки́нутися (infinitive perfective)
проки́нутись (infinitive perfective)
проки́нуться (infinitive perfective)
проки́нувшись (adverbial past perfective)
проки́нуся (first-person future perfective singular)
проки́нусь (first-person future perfective singular)
проки́нешся (future perfective second-person singular)
проки́неться (future perfective singular third-person)
проки́немся (first-person future perfective plural)
проки́немося (first-person future perfective plural)
проки́немось (first-person future perfective plural)
проки́нетеся (future perfective plural second-person)
проки́нетесь (future perfective plural second-person)
проки́нуться (future perfective plural third-person)
проки́ньмося (first-person imperative plural)
проки́ньмось (first-person imperative plural)
проки́нься (imperative second-person singular)
проки́ньтеся (imperative plural second-person)
проки́ньтесь (imperative plural second-person)
проки́нувся (masculine past singular)
проки́нувсь (masculine past singular)
проки́нулися (masculine past plural)
проки́нулись (masculine past plural)
проки́нулася (feminine past singular)
проки́нулась (feminine past singular)
проки́нулися (feminine past plural)
проки́нулись (feminine past plural)
проки́нулося (neuter past singular)
проки́нулось (neuter past singular)
проки́нулися (neuter past plural)
проки́нулись (neuter past plural)

uk-conj

проки́нутися<3a.pf>

Uk-прокинутися.ogg

to wake up, to wake, to awake (become conscious after sleep)


пробудитися

uk-verb

пробуди́тися

пробу́джуватися

пробуди́тися • (probudýtysja) pf (imperfective пробу́джуватися)

пробуди́тися (canonical)
probudýtysja (romanization)
пробу́джуватися (imperfective)
пробуди́тися (infinitive perfective)
пробуди́тись (infinitive perfective)
пробуди́ться (infinitive perfective)
пробуди́вшись (adverbial past perfective)
пробуджу́ся (first-person future perfective singular)
пробуджу́сь (first-person future perfective singular)
пробу́дишся (future perfective second-person singular)
пробу́диться (future perfective singular third-person)
пробу́димся (first-person future perfective plural)
пробу́димося (first-person future perfective plural)
пробу́димось (first-person future perfective plural)
пробу́дитеся (future perfective plural second-person)
пробу́дитесь (future perfective plural second-person)
пробу́дяться (future perfective plural third-person)
пробуді́мся (first-person imperative plural)
пробуді́мося (first-person imperative plural)
пробуді́мось (first-person imperative plural)
пробуди́ся (imperative second-person singular)
пробуди́сь (imperative second-person singular)
пробуді́ться (imperative plural second-person)
пробуди́вся (masculine past singular)
пробуди́всь (masculine past singular)
пробуди́лися (masculine past plural)
пробуди́лись (masculine past plural)
пробуди́лася (feminine past singular)
пробуди́лась (feminine past singular)
пробуди́лися (feminine past plural)
пробуди́лись (feminine past plural)
пробуди́лося (neuter past singular)
пробуди́лось (neuter past singular)
пробуди́лися (neuter past plural)
пробуди́лись (neuter past plural)

uk-conj

пробуди́тися<4c.pf>

Uk-пробудитися.ogg

From пробуди́ти (probudýty) + -ся (-sja). Compare Russian пробуди́ться (probudítʹsja).

cog

пробуди́ться


відтворювати

uk-verb

відтво́рювати

відтво́рювати • (vidtvórjuvaty) impf (perfective відтвори́ти)

відтво́рювати (canonical)
vidtvórjuvaty (romanization)
відтвори́ти (perfective)
відтво́рювати (imperfective infinitive)
відтво́рювать (imperfective infinitive)
відтво́рюваний (imperfective passive past)
impersonal: відтво́рювано (imperfective passive past)
відтво́рюючи (adverbial imperfective present)
відтво́рювавши (adverbial imperfective past)
відтво́рюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду відтво́рювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду відтво́рювать (first-person future imperfective singular)
відтво́рюватиму (first-person future imperfective singular)
відтво́рюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відтво́рювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш відтво́рювать (future imperfective second-person singular)
відтво́рюватимеш (future imperfective second-person singular)
відтво́рює (imperfective present singular third-person)
бу́де відтво́рювати (future imperfective singular third-person)
бу́де відтво́рювать (future imperfective singular third-person)
відтво́рюватиме (future imperfective singular third-person)
відтво́рюєм (first-person imperfective plural present)
відтво́рюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо відтво́рювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо відтво́рювать (first-person future imperfective plural)
відтво́рюватимемо (first-person future imperfective plural)
відтво́рюватимем (first-person future imperfective plural)
відтво́рюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете відтво́рювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете відтво́рювать (future imperfective plural second-person)
відтво́рюватимете (future imperfective plural second-person)
відтво́рюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відтво́рювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відтво́рювать (future imperfective plural third-person)
відтво́рюватимуть (future imperfective plural third-person)
відтво́рюймо (first-person imperative plural)
відтво́рюй (imperative second-person singular)
відтво́рюйте (imperative plural second-person)
відтво́рював (masculine past singular)
відтво́рювали (masculine past plural)
відтво́рювала (feminine past singular)
відтво́рювали (feminine past plural)
відтво́рювало (neuter past singular)
відтво́рювали (neuter past plural)

Uk-відтворювати.ogg

From the відтво́р- (vidtvór-) stem of відтвори́ти (vidtvorýty) + -ювати (-juvaty). Compare Polish odtwarzać.

af

(transitive) to recreate, to reproduce (create anew)

відтво́рювати в па́м'яті

to recall (literally, “to recreate in memory”)

(transitive) to recreate, to reproduce, to reconstruct (accurately represent a past event or scene)


пробуджувати

uk-verb

пробу́джувати

пробу́джувати • (probúdžuvaty) impf (perfective пробуди́ти)

пробу́джувати (canonical)
probúdžuvaty (romanization)
пробуди́ти (perfective)
пробу́джувати (imperfective infinitive)
пробу́джувать (imperfective infinitive)
пробу́джуваний (imperfective passive past)
impersonal: пробу́джувано (imperfective passive past)
пробу́джуючи (adverbial imperfective present)
пробу́джувавши (adverbial imperfective past)
пробу́джую (first-person imperfective present singular)
бу́ду пробу́джувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду пробу́джувать (first-person future imperfective singular)
пробу́джуватиму (first-person future imperfective singular)
пробу́джуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш пробу́джувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш пробу́джувать (future imperfective second-person singular)
пробу́джуватимеш (future imperfective second-person singular)
пробу́джує (imperfective present singular third-person)
бу́де пробу́джувати (future imperfective singular third-person)
бу́де пробу́джувать (future imperfective singular third-person)
пробу́джуватиме (future imperfective singular third-person)
пробу́джуєм (first-person imperfective plural present)
пробу́джуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо пробу́джувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо пробу́джувать (first-person future imperfective plural)
пробу́джуватимемо (first-person future imperfective plural)
пробу́джуватимем (first-person future imperfective plural)
пробу́джуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете пробу́джувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете пробу́джувать (future imperfective plural second-person)
пробу́джуватимете (future imperfective plural second-person)
пробу́джують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть пробу́джувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть пробу́джувать (future imperfective plural third-person)
пробу́джуватимуть (future imperfective plural third-person)
пробу́джуймо (first-person imperative plural)
пробу́джуй (imperative second-person singular)
пробу́джуйте (imperative plural second-person)
пробу́джував (masculine past singular)
пробу́джували (masculine past plural)
пробу́джувала (feminine past singular)
пробу́джували (feminine past plural)
пробу́джувало (neuter past singular)
пробу́джували (neuter past plural)

From the пробу́дж- (probúdž-) stem of пробуди́ти (probudýty) + -увати (-uvaty). Compare Russian пробужда́ть (probuždátʹ).

af

(transitive, literal) to awaken, to wake, to wake up (cause to stop sleeping)

(transitive, figurative) to awaken, to rouse (excite someone into action)

(transitive, figurative) to awaken, to rouse, to arouse (give rise to: feelings, thoughts etc.)


прокидатися

uk-verb

прокида́тися

проки́нутися

прокида́тися • (prokydátysja) impf (perfective проки́нутися)

прокида́тися (canonical)
prokydátysja (romanization)
проки́нутися (perfective)
прокида́тися (imperfective infinitive)
прокида́тись (imperfective infinitive)
прокида́ться (imperfective infinitive)
прокида́ючись (adverbial imperfective present)
прокида́вшись (adverbial imperfective past)
прокида́юся (first-person imperfective present singular)
прокида́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду прокида́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду прокида́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду прокида́ться (first-person future imperfective singular)
прокида́тимусь (first-person future imperfective singular)
прокида́тимуся (first-person future imperfective singular)
прокида́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш прокида́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш прокида́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш прокида́ться (future imperfective second-person singular)
прокида́тимешся (future imperfective second-person singular)
прокида́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де прокида́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де прокида́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де прокида́ться (future imperfective singular third-person)
прокида́тиметься (future imperfective singular third-person)
прокида́ємся (first-person imperfective plural present)
прокида́ємося (first-person imperfective plural present)
прокида́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо прокида́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо прокида́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо прокида́ться (first-person future imperfective plural)
прокида́тимемось (first-person future imperfective plural)
прокида́тимемося (first-person future imperfective plural)
прокида́тимемся (first-person future imperfective plural)
прокида́єтеся (imperfective plural present second-person)
прокида́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете прокида́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете прокида́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете прокида́ться (future imperfective plural second-person)
прокида́тиметесь (future imperfective plural second-person)
прокида́тиметеся (future imperfective plural second-person)
прокида́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть прокида́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть прокида́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть прокида́ться (future imperfective plural third-person)
прокида́тимуться (future imperfective plural third-person)
прокида́ймося (first-person imperative plural)
прокида́ймось (first-person imperative plural)
прокида́йся (imperative second-person singular)
прокида́йсь (imperative second-person singular)
прокида́йтеся (imperative plural second-person)
прокида́йтесь (imperative plural second-person)
прокида́вся (masculine past singular)
прокида́всь (masculine past singular)
прокида́лися (masculine past plural)
прокида́лись (masculine past plural)
прокида́лася (feminine past singular)
прокида́лась (feminine past singular)
прокида́лися (feminine past plural)
прокида́лись (feminine past plural)
прокида́лося (neuter past singular)
прокида́лось (neuter past singular)
прокида́лися (neuter past plural)
прокида́лись (neuter past plural)

uk-conj

прокида́тися<1a.impf>

Uk-прокидатися.ogg


пробуджуватися

uk-verb

пробу́джуватися

пробуди́тися

пробу́джуватися • (probúdžuvatysja) impf (perfective пробуди́тися)

пробу́джуватися (canonical)
probúdžuvatysja (romanization)
пробуди́тися (perfective)
пробу́джуватися (imperfective infinitive)
пробу́джуватись (imperfective infinitive)
пробу́джуваться (imperfective infinitive)
пробу́джуючись (adverbial imperfective present)
пробу́джувавшись (adverbial imperfective past)
пробу́джуюся (first-person imperfective present singular)
пробу́джуюсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду пробу́джуватися (first-person future imperfective singular)
бу́ду пробу́джуватись (first-person future imperfective singular)
бу́ду пробу́джуваться (first-person future imperfective singular)
пробу́джуватимусь (first-person future imperfective singular)
пробу́джуватимуся (first-person future imperfective singular)
пробу́джуєшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш пробу́джуватися (future imperfective second-person singular)
бу́деш пробу́джуватись (future imperfective second-person singular)
бу́деш пробу́джуваться (future imperfective second-person singular)
пробу́джуватимешся (future imperfective second-person singular)
пробу́джується (imperfective present singular third-person)
бу́де пробу́джуватися (future imperfective singular third-person)
бу́де пробу́джуватись (future imperfective singular third-person)
бу́де пробу́джуваться (future imperfective singular third-person)
пробу́джуватиметься (future imperfective singular third-person)
пробу́джуємся (first-person imperfective plural present)
пробу́джуємося (first-person imperfective plural present)
пробу́джуємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо пробу́джуватися (first-person future imperfective plural)
бу́демо пробу́джуватись (first-person future imperfective plural)
бу́демо пробу́джуваться (first-person future imperfective plural)
пробу́джуватимемось (first-person future imperfective plural)
пробу́джуватимемося (first-person future imperfective plural)
пробу́джуватимемся (first-person future imperfective plural)
пробу́джуєтеся (imperfective plural present second-person)
пробу́джуєтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете пробу́джуватися (future imperfective plural second-person)
бу́дете пробу́джуватись (future imperfective plural second-person)
бу́дете пробу́джуваться (future imperfective plural second-person)
пробу́джуватиметесь (future imperfective plural second-person)
пробу́джуватиметеся (future imperfective plural second-person)
пробу́джуються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть пробу́джуватися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть пробу́джуватись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть пробу́джуваться (future imperfective plural third-person)
пробу́джуватимуться (future imperfective plural third-person)
пробу́джуймося (first-person imperative plural)
пробу́джуймось (first-person imperative plural)
пробу́джуйся (imperative second-person singular)
пробу́джуйсь (imperative second-person singular)
пробу́джуйтеся (imperative plural second-person)
пробу́джуйтесь (imperative plural second-person)
пробу́джувався (masculine past singular)
пробу́джувавсь (masculine past singular)
пробу́джувалися (masculine past plural)
пробу́джувались (masculine past plural)
пробу́джувалася (feminine past singular)
пробу́джувалась (feminine past singular)
пробу́джувалися (feminine past plural)
пробу́джувались (feminine past plural)
пробу́джувалося (neuter past singular)
пробу́джувалось (neuter past singular)
пробу́джувалися (neuter past plural)
пробу́джувались (neuter past plural)

uk-conj

пробу́джуватися<2a.impf>

From пробу́джувати (probúdžuvaty) + -ся (-sja). Compare Russian пробужда́ться (probuždátʹsja).

af

пробу́джувати

cog

пробужда́ться

пробу́джувати пробуджувати#Ukrainian


відтворити

uk-verb

відтво́рювати

відтвори́ти • (vidtvorýty) pf (imperfective відтво́рювати)

відтвори́ти (canonical)
vidtvorýty (romanization)
відтво́рювати (imperfective)
відтвори́ти (infinitive perfective)
відтвори́ть (infinitive perfective)
відтво́рений (passive past perfective)
impersonal: відтво́рено (passive past perfective)
відтвори́вши (adverbial past perfective)
відтворю́ (first-person future perfective singular)
відтво́риш (future perfective second-person singular)
відтво́рить (future perfective singular third-person)
відтво́рим (first-person future perfective plural)
відтво́римо (first-person future perfective plural)
відтво́рите (future perfective plural second-person)
відтво́рять (future perfective plural third-person)
відтворі́м (first-person imperative plural)
відтворі́мо (first-person imperative plural)
відтвори́ (imperative second-person singular)
відтворі́ть (imperative plural second-person)
відтвори́в (masculine past singular)
відтвори́ли (masculine past plural)
відтвори́ла (feminine past singular)
відтвори́ли (feminine past plural)
відтвори́ло (neuter past singular)
відтвори́ли (neuter past plural)

Uk-відтворити.ogg

From від- (vid-) + твори́ти (tvorýty). Compare Polish odtworzyć.

відтвори́ти в па́м'яті


перевірити

переві́рити • (perevíryty) pf (imperfective перевіря́ти)

переві́рити (canonical)
perevíryty (romanization)
перевіря́ти (imperfective)
переві́рити (infinitive perfective)
переві́рить (infinitive perfective)
переві́рений (passive past perfective)
impersonal: переві́рено (passive past perfective)
переві́ривши (adverbial past perfective)
переві́рю (first-person future perfective singular)
переві́риш (future perfective second-person singular)
переві́рить (future perfective singular third-person)
переві́рим (first-person future perfective plural)
переві́римо (first-person future perfective plural)
переві́рите (future perfective plural second-person)
переві́рять (future perfective plural third-person)
переві́рмо (first-person imperative plural)
переві́р (imperative second-person singular)
переві́рте (imperative plural second-person)
переві́рив (masculine past singular)
переві́рили (masculine past plural)
переві́рила (feminine past singular)
переві́рили (feminine past plural)
переві́рило (neuter past singular)
переві́рили (neuter past plural)

Uk-перевірити.ogg

From пере- (pere-) + ві́рити (víryty). Compare Russian прове́рить (provéritʹ).

(transitive) to check, to verify, to test (ascertain the presence, quality or accuracy of)


обстежити

обсте́жувати

обсте́жити • (obstéžyty) pf (imperfective обсте́жувати)

обсте́жити (canonical)
obstéžyty (romanization)
обсте́жувати (imperfective)
обсте́жити (infinitive perfective)
обсте́жить (infinitive perfective)
обсте́жений (passive past perfective)
impersonal: обсте́жено (passive past perfective)
обсте́живши (adverbial past perfective)
обсте́жу (first-person future perfective singular)
обсте́жиш (future perfective second-person singular)
обсте́жить (future perfective singular third-person)
обсте́жим (first-person future perfective plural)
обсте́жимо (first-person future perfective plural)
обсте́жите (future perfective plural second-person)
обсте́жать (future perfective plural third-person)
обсте́жмо (first-person imperative plural)
обсте́ж (imperative second-person singular)
обсте́жте (imperative plural second-person)
обсте́жив (masculine past singular)
обсте́жили (masculine past plural)
обсте́жила (feminine past singular)
обсте́жили (feminine past plural)
обсте́жило (neuter past singular)
обсте́жили (neuter past plural)

Uk-обстежити.ogg

(transitive) to investigate, to inquire (into), to explore


перевіряти

перевіря́ти • (perevirjáty) impf (perfective переві́рити)

перевіря́ти (canonical)
perevirjáty (romanization)
переві́рити (perfective)
перевіря́ти (imperfective infinitive)
перевіря́ть (imperfective infinitive)
перевіря́ючи (adverbial imperfective present)
перевіря́вши (adverbial imperfective past)
перевіря́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду перевіря́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду перевіря́ть (first-person future imperfective singular)
перевіря́тиму (first-person future imperfective singular)
перевіря́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш перевіря́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш перевіря́ть (future imperfective second-person singular)
перевіря́тимеш (future imperfective second-person singular)
перевіря́є (imperfective present singular third-person)
бу́де перевіря́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де перевіря́ть (future imperfective singular third-person)
перевіря́тиме (future imperfective singular third-person)
перевіря́єм (first-person imperfective plural present)
перевіря́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо перевіря́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо перевіря́ть (first-person future imperfective plural)
перевіря́тимемо (first-person future imperfective plural)
перевіря́тимем (first-person future imperfective plural)
перевіря́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете перевіря́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете перевіря́ть (future imperfective plural second-person)
перевіря́тимете (future imperfective plural second-person)
перевіря́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть перевіря́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть перевіря́ть (future imperfective plural third-person)
перевіря́тимуть (future imperfective plural third-person)
перевіря́ймо (first-person imperative plural)
перевіря́й (imperative second-person singular)
перевіря́йте (imperative plural second-person)
перевіря́в (masculine past singular)
перевіря́ли (masculine past plural)
перевіря́ла (feminine past singular)
перевіря́ли (feminine past plural)
перевіря́ло (neuter past singular)
перевіря́ли (neuter past plural)

Uk-перевіряти.ogg

From переві́рити (perevíryty) + -я́ти (-játy). Compare Russian проверя́ть (proverjátʹ).


обстежувати

uk-verb

обсте́жувати

обсте́жувати • (obstéžuvaty) impf (perfective обсте́жити)

обсте́жувати (canonical)
obstéžuvaty (romanization)
обсте́жити (perfective)
обсте́жувати (imperfective infinitive)
обсте́жувать (imperfective infinitive)
обсте́жуваний (imperfective passive past)
impersonal: обсте́жувано (imperfective passive past)
обсте́жуючи (adverbial imperfective present)
обсте́жувавши (adverbial imperfective past)
обсте́жую (first-person imperfective present singular)
бу́ду обсте́жувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду обсте́жувать (first-person future imperfective singular)
обсте́жуватиму (first-person future imperfective singular)
обсте́жуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш обсте́жувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш обсте́жувать (future imperfective second-person singular)
обсте́жуватимеш (future imperfective second-person singular)
обсте́жує (imperfective present singular third-person)
бу́де обсте́жувати (future imperfective singular third-person)
бу́де обсте́жувать (future imperfective singular third-person)
обсте́жуватиме (future imperfective singular third-person)
обсте́жуєм (first-person imperfective plural present)
обсте́жуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо обсте́жувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо обсте́жувать (first-person future imperfective plural)
обсте́жуватимемо (first-person future imperfective plural)
обсте́жуватимем (first-person future imperfective plural)
обсте́жуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете обсте́жувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете обсте́жувать (future imperfective plural second-person)
обсте́жуватимете (future imperfective plural second-person)
обсте́жують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть обсте́жувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть обсте́жувать (future imperfective plural third-person)
обсте́жуватимуть (future imperfective plural third-person)
обсте́жуймо (first-person imperative plural)
обсте́жуй (imperative second-person singular)
обсте́жуйте (imperative plural second-person)
обсте́жував (masculine past singular)
обсте́жували (masculine past plural)
обсте́жувала (feminine past singular)
обсте́жували (feminine past plural)
обсте́жувало (neuter past singular)
обсте́жували (neuter past plural)

[ɔbˈstɛʒʊʋɐte]

Uk-обстежувати.ogg

обсте́ж(ити) (obstéž(yty)) + -увати (-uvaty)

af

обсте́ж(ити)


розвідувати

uk-verb

розві́дувати

розві́дувати • (rozvíduvaty) impf (perfective розві́дати)

розві́дувати (canonical)
rozvíduvaty (romanization)
розві́дати (perfective)
розві́дувати (imperfective infinitive)
розві́дувать (imperfective infinitive)
розві́дуваний (imperfective passive past)
impersonal: розві́дувано (imperfective passive past)
розві́дуючи (adverbial imperfective present)
розві́дувавши (adverbial imperfective past)
розві́дую (first-person imperfective present singular)
бу́ду розві́дувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду розві́дувать (first-person future imperfective singular)
розві́дуватиму (first-person future imperfective singular)
розві́дуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш розві́дувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш розві́дувать (future imperfective second-person singular)
розві́дуватимеш (future imperfective second-person singular)
розві́дує (imperfective present singular third-person)
бу́де розві́дувати (future imperfective singular third-person)
бу́де розві́дувать (future imperfective singular third-person)
розві́дуватиме (future imperfective singular third-person)
розві́дуєм (first-person imperfective plural present)
розві́дуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо розві́дувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо розві́дувать (first-person future imperfective plural)
розві́дуватимемо (first-person future imperfective plural)
розві́дуватимем (first-person future imperfective plural)
розві́дуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете розві́дувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете розві́дувать (future imperfective plural second-person)
розві́дуватимете (future imperfective plural second-person)
розві́дують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть розві́дувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть розві́дувать (future imperfective plural third-person)
розві́дуватимуть (future imperfective plural third-person)
розві́дуймо (first-person imperative plural)
розві́дуй (imperative second-person singular)
розві́дуйте (imperative plural second-person)
розві́дував (masculine past singular)
розві́дували (masculine past plural)
розві́дувала (feminine past singular)
розві́дували (feminine past plural)
розві́дувало (neuter past singular)
розві́дували (neuter past plural)

[rɔzʲˈʋʲidʊʋɐte]

Uk-розвідувати.ogg

From розві́д(ати) (rozvíd(aty)) + -увати (-uvaty). Compare Russian разве́дывать (razvédyvatʹ).

af

розві́д(ати)

cog

разве́дывать

(military) to reconnoiter (US), to reconnoitre (UK), to scout

(colloquial) to inquire, to make inquiries (about/into), to find out (about)


розвідати

uk-verb

розві́дувати

розві́дати • (rozvídaty) pf (imperfective розві́дувати)

розві́дати (canonical)
rozvídaty (romanization)
розві́дувати (imperfective)
розві́дати (infinitive perfective)
розві́дать (infinitive perfective)
розві́даний (passive past perfective)
impersonal: розві́дано (passive past perfective)
розві́давши (adverbial past perfective)
розві́даю (first-person future perfective singular)
розві́даєш (future perfective second-person singular)
розві́дає (future perfective singular third-person)
розві́даєм (first-person future perfective plural)
розві́даємо (first-person future perfective plural)
розві́даєте (future perfective plural second-person)
розві́дають (future perfective plural third-person)
розві́даймо (first-person imperative plural)
розві́дай (imperative second-person singular)
розві́дайте (imperative plural second-person)
розві́дав (masculine past singular)
розві́дали (masculine past plural)
розві́дала (feminine past singular)
розві́дали (feminine past plural)
розві́дало (neuter past singular)
розві́дали (neuter past plural)

Uk-розвідати.ogg

From роз- (roz-) + ві́дати (vídaty). Compare Russian разве́дать (razvédatʹ).


зрости

зрости́ • (zrostý) pf (imperfective зроста́ти)

зрости́ (canonical)
zrostý (romanization)
зроста́ти (imperfective)
зрости́ (infinitive perfective)
зро́слий (active past perfective)
зрі́сши (adverbial past perfective)
зросту́ (first-person future perfective singular)
зросте́ш (future perfective second-person singular)
зросте́ (future perfective singular third-person)
зросте́м (first-person future perfective plural)
зростемо́ (first-person future perfective plural)
зростете́ (future perfective plural second-person)
зросту́ть (future perfective plural third-person)
зрості́м (first-person imperative plural)
зрості́мо (first-person imperative plural)
зрости́ (imperative second-person singular)
зрості́ть (imperative plural second-person)
зріс (masculine past singular)
зросли́ (masculine past plural)
зросла́ (feminine past singular)
зросли́ (feminine past plural)
зросло́ (neuter past singular)
зросли́ (neuter past plural)

з- (z-) + рости́ impf (rostý, “to grow”)

af

(intransitive) to increase, to rise (grow in amount)


відвідати

uk-verb

відві́дувати

відві́дати • (vidvídaty) pf (imperfective відві́дувати)

відві́дати (canonical)
vidvídaty (romanization)
відві́дувати (imperfective)
відві́дати (infinitive perfective)
відві́дать (infinitive perfective)
відві́даний (passive past perfective)
impersonal: відві́дано (passive past perfective)
відві́давши (adverbial past perfective)
відві́даю (first-person future perfective singular)
відві́даєш (future perfective second-person singular)
відві́дає (future perfective singular third-person)
відві́даєм (first-person future perfective plural)
відві́даємо (first-person future perfective plural)
відві́даєте (future perfective plural second-person)
відві́дають (future perfective plural third-person)
відві́даймо (first-person imperative plural)
відві́дай (imperative second-person singular)
відві́дайте (imperative plural second-person)
відві́дав (masculine past singular)
відві́дали (masculine past plural)
відві́дала (feminine past singular)
відві́дали (feminine past plural)
відві́дало (neuter past singular)
відві́дали (neuter past plural)

Uk-відвідати.ogg


вирости

ви́рости • (výrosty) pf (imperfective вироста́ти)

ви́рости (canonical)
výrosty (romanization)
вироста́ти (imperfective)
ви́рости (infinitive perfective)
ви́рослий (active past perfective)
ви́рісши (adverbial past perfective)
ви́росту (first-person future perfective singular)
ви́ростеш (future perfective second-person singular)
ви́росте (future perfective singular third-person)
ви́ростем (first-person future perfective plural)
ви́ростемо (first-person future perfective plural)
ви́ростете (future perfective plural second-person)
ви́ростуть (future perfective plural third-person)
ви́ростім (first-person imperative plural)
ви́ростімо (first-person imperative plural)
ви́рости (imperative second-person singular)
ви́ростіть (imperative plural second-person)
ви́ріс (masculine past singular)
ви́росли (masculine past plural)
ви́росла (feminine past singular)
ви́росли (feminine past plural)
ви́росло (neuter past singular)
ви́росли (neuter past plural)

From ви́- (vý-) + рости́ (rostý). Compare Russian вы́расти (výrasti), Belarusian вы́расці (výrasci), Polish wyróść.

Uk-вирости.ogg


вирости

head

ви́рости • (výrosty)

ви́рости (canonical)
výrosty (romanization)

See the etymology of the corresponding lemma form.

nonlemma

Uk-вирости.ogg

ви́ростити виростити#Ukrainian

second-person singular imperative of ви́ростити pf (výrostyty)