мінити

міни́ти (canonical)
minýty (romanization)
міни́ти (imperfective infinitive)
міни́ть (imperfective infinitive)
мі́нений (imperfective passive past)
impersonal: мі́нено (imperfective passive past)
мі́нячи (adverbial imperfective present)
міни́вши (adverbial imperfective past)
міню́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду міни́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду міни́ть (first-person future imperfective singular)
міни́тиму (first-person future imperfective singular)
мі́ниш (imperfective present second-person singular)
бу́деш міни́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш міни́ть (future imperfective second-person singular)
міни́тимеш (future imperfective second-person singular)
мі́нить (imperfective present singular third-person)
бу́де міни́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де міни́ть (future imperfective singular third-person)
міни́тиме (future imperfective singular third-person)
мі́ним (first-person imperfective plural present)
мі́нимо (first-person imperfective plural present)
бу́демо міни́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо міни́ть (first-person future imperfective plural)
міни́тимемо (first-person future imperfective plural)
міни́тимем (first-person future imperfective plural)
мі́ните (imperfective plural present second-person)
бу́дете міни́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете міни́ть (future imperfective plural second-person)
міни́тимете (future imperfective plural second-person)
мі́нять (imperfective plural present third-person)
бу́дуть міни́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть міни́ть (future imperfective plural third-person)
міни́тимуть (future imperfective plural third-person)
міні́м (first-person imperative plural)
міні́мо (first-person imperative plural)
міни́ (imperative second-person singular)
міні́ть (imperative plural second-person)
міни́в (masculine past singular)
міни́ли (masculine past plural)
міни́ла (feminine past singular)
міни́ли (feminine past plural)
міни́ло (neuter past singular)
міни́ли (neuter past plural)

Inherited from Proto-Slavic *měnìti (“to change, exchange”), from *měna (“change, exchange”).

inh+

(rare, transitive) to change, to alter, to modify


відмінювати

uk-verb

відмі́нювати

відмі́нювати • (vidmínjuvaty) impf (perfective відміни́ти)

відмі́нювати (canonical)
vidmínjuvaty (romanization)
відміни́ти (perfective)
відмі́нювати (imperfective infinitive)
відмі́нювать (imperfective infinitive)
відмі́нюваний (imperfective passive past)
impersonal: відмі́нювано (imperfective passive past)
відмі́нюючи (adverbial imperfective present)
відмі́нювавши (adverbial imperfective past)
відмі́нюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду відмі́нювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду відмі́нювать (first-person future imperfective singular)
відмі́нюватиму (first-person future imperfective singular)
відмі́нюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відмі́нювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш відмі́нювать (future imperfective second-person singular)
відмі́нюватимеш (future imperfective second-person singular)
відмі́нює (imperfective present singular third-person)
бу́де відмі́нювати (future imperfective singular third-person)
бу́де відмі́нювать (future imperfective singular third-person)
відмі́нюватиме (future imperfective singular third-person)
відмі́нюєм (first-person imperfective plural present)
відмі́нюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо відмі́нювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо відмі́нювать (first-person future imperfective plural)
відмі́нюватимемо (first-person future imperfective plural)
відмі́нюватимем (first-person future imperfective plural)
відмі́нюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете відмі́нювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете відмі́нювать (future imperfective plural second-person)
відмі́нюватимете (future imperfective plural second-person)
відмі́нюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відмі́нювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відмі́нювать (future imperfective plural third-person)
відмі́нюватимуть (future imperfective plural third-person)
відмі́нюймо (first-person imperative plural)
відмі́нюй (imperative second-person singular)
відмі́нюйте (imperative plural second-person)
відмі́нював (masculine past singular)
відмі́нювали (masculine past plural)
відмі́нювала (feminine past singular)
відмі́нювали (feminine past plural)
відмі́нювало (neuter past singular)
відмі́нювали (neuter past plural)

[ʋʲidʲˈmʲinʲʊʋɐte]

From відміни́ти (vidminýty) + -ювати (-juvaty). Compare Belarusian адме́ньваць (admjénʹvacʹ).


відмінювати

uk-verb

відмі́нювати

відмі́нювати (canonical)
vidmínjuvaty (romanization)
відмі́нювати (imperfective infinitive)
відмі́нювать (imperfective infinitive)
відмі́нюваний (imperfective passive past)
impersonal: відмі́нювано (imperfective passive past)
відмі́нюючи (adverbial imperfective present)
відмі́нювавши (adverbial imperfective past)
відмі́нюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду відмі́нювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду відмі́нювать (first-person future imperfective singular)
відмі́нюватиму (first-person future imperfective singular)
відмі́нюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відмі́нювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш відмі́нювать (future imperfective second-person singular)
відмі́нюватимеш (future imperfective second-person singular)
відмі́нює (imperfective present singular third-person)
бу́де відмі́нювати (future imperfective singular third-person)
бу́де відмі́нювать (future imperfective singular third-person)
відмі́нюватиме (future imperfective singular third-person)
відмі́нюєм (first-person imperfective plural present)
відмі́нюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо відмі́нювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо відмі́нювать (first-person future imperfective plural)
відмі́нюватимемо (first-person future imperfective plural)
відмі́нюватимем (first-person future imperfective plural)
відмі́нюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете відмі́нювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете відмі́нювать (future imperfective plural second-person)
відмі́нюватимете (future imperfective plural second-person)
відмі́нюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відмі́нювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відмі́нювать (future imperfective plural third-person)
відмі́нюватимуть (future imperfective plural third-person)
відмі́нюймо (first-person imperative plural)
відмі́нюй (imperative second-person singular)
відмі́нюйте (imperative plural second-person)
відмі́нював (masculine past singular)
відмі́нювали (masculine past plural)
відмі́нювала (feminine past singular)
відмі́нювали (feminine past plural)
відмі́нювало (neuter past singular)
відмі́нювали (neuter past plural)

[ʋʲidʲˈmʲinʲʊʋɐte]


дієвідмінювати

дієвідмі́нювати

дієвідмі́нювати • (dijevidmínjuvaty) impf

дієвідмі́нювати (canonical)
dijevidmínjuvaty (romanization)
дієвідмі́нювати (imperfective infinitive)
дієвідмі́нювать (imperfective infinitive)
дієвідмі́нюваний (imperfective passive past)
impersonal: дієвідмі́нювано (imperfective passive past)
дієвідмі́нюючи (adverbial imperfective present)
дієвідмі́нювавши (adverbial imperfective past)
дієвідмі́нюю (first-person imperfective present singular)
бу́ду дієвідмі́нювати (first-person future imperfective singular)
бу́ду дієвідмі́нювать (first-person future imperfective singular)
дієвідмі́нюватиму (first-person future imperfective singular)
дієвідмі́нюєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш дієвідмі́нювати (future imperfective second-person singular)
бу́деш дієвідмі́нювать (future imperfective second-person singular)
дієвідмі́нюватимеш (future imperfective second-person singular)
дієвідмі́нює (imperfective present singular third-person)
бу́де дієвідмі́нювати (future imperfective singular third-person)
бу́де дієвідмі́нювать (future imperfective singular third-person)
дієвідмі́нюватиме (future imperfective singular third-person)
дієвідмі́нюєм (first-person imperfective plural present)
дієвідмі́нюємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо дієвідмі́нювати (first-person future imperfective plural)
бу́демо дієвідмі́нювать (first-person future imperfective plural)
дієвідмі́нюватимемо (first-person future imperfective plural)
дієвідмі́нюватимем (first-person future imperfective plural)
дієвідмі́нюєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете дієвідмі́нювати (future imperfective plural second-person)
бу́дете дієвідмі́нювать (future imperfective plural second-person)
дієвідмі́нюватимете (future imperfective plural second-person)
дієвідмі́нюють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть дієвідмі́нювати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть дієвідмі́нювать (future imperfective plural third-person)
дієвідмі́нюватимуть (future imperfective plural third-person)
дієвідмі́нюймо (first-person imperative plural)
дієвідмі́нюй (imperative second-person singular)
дієвідмі́нюйте (imperative plural second-person)
дієвідмі́нював (masculine past singular)
дієвідмі́нювали (masculine past plural)
дієвідмі́нювала (feminine past singular)
дієвідмі́нювали (feminine past plural)
дієвідмі́нювало (neuter past singular)
дієвідмі́нювали (neuter past plural)

From ді́я (díja) + -є- (-je-) + відмі́нювати (vidmínjuvaty) or дієвідмі́на (dijevidmína) + -ювати (-juvaty).

af

відмі́нювати

(transitive, grammar) to conjugate (:verb)


відзначити

uk-verb

відзна́чувати (rare)

відзна́чити or відзначи́ти • (vidznáčyty or vidznačýty) pf (imperfective відзнача́ти or відзна́чувати (rare))

відзна́чити (canonical)
відзначи́ти (canonical)
vidznáčyty (romanization)
vidznačýty (romanization)
відзнача́ти (imperfective)
відзна́чувати (imperfective rare)
відзна́чити (infinitive perfective)
відзна́чить (infinitive perfective)
відзначи́ти (infinitive perfective)
відзначи́ть (infinitive perfective)
відзна́чений (passive past perfective)
impersonal: відзна́чено (passive past perfective)
відзна́чивши (adverbial past perfective)
відзначи́вши (adverbial past perfective)
відзна́чу (first-person future perfective singular)
відзначу́ (first-person future perfective singular)
відзна́чиш (future perfective second-person singular)
відзначи́ш (future perfective second-person singular)
відзна́чить (future perfective singular third-person)
відзначи́ть (future perfective singular third-person)
відзна́чим (first-person future perfective plural)
відзна́чимо (first-person future perfective plural)
відзначи́м (first-person future perfective plural)
відзначимо́ (first-person future perfective plural)
відзна́чите (future perfective plural second-person)
відзначите́ (future perfective plural second-person)
відзна́чать (future perfective plural third-person)
відзнача́ть (future perfective plural third-person)
відзна́чмо (first-person imperative plural)
відзначі́м (first-person imperative plural)
відзначі́мо (first-person imperative plural)
відзна́ч (imperative second-person singular)
відзначи́ (imperative second-person singular)
відзна́чте (imperative plural second-person)
відзначі́ть (imperative plural second-person)
відзна́чив (masculine past singular)
відзначи́в (masculine past singular)
відзна́чили (masculine past plural)
відзначи́ли (masculine past plural)
відзна́чила (feminine past singular)
відзначи́ла (feminine past singular)
відзна́чили (feminine past plural)
відзначи́ли (feminine past plural)
відзна́чило (neuter past singular)
відзначи́ло (neuter past singular)
відзна́чили (neuter past plural)
відзначи́ли (neuter past plural)

Uk-відзначити.ogg

From від- (vid-) + зна́чити (znáčyty). Compare Belarusian адзна́чыць (adznáčycʹ), Polish odznaczyć.

to mark (make recognizable by a mark; indicate in writing or by other symbols)

to note (draw attention to with a comment or observation)

to distinguish, to recognize (show formal appreciation of, as with an award, commendation etc.)

to celebrate, to commemorate, to mark, to observe (:anniversary, holiday, special occasion, etc.)


відстати

відста́ти • (vidstáty) pf (imperfective відстава́ти)

відста́ти (canonical)
vidstáty (romanization)
відстава́ти (imperfective)
відста́ти (infinitive perfective)
відста́ть (infinitive perfective)
відста́лий (active past perfective)
відста́вши (adverbial past perfective)
відста́ну (first-person future perfective singular)
відста́неш (future perfective second-person singular)
відста́не (future perfective singular third-person)
відста́нем (first-person future perfective plural)
відста́немо (first-person future perfective plural)
відста́нете (future perfective plural second-person)
відста́нуть (future perfective plural third-person)
відста́ньмо (first-person imperative plural)
відста́нь (imperative second-person singular)
відста́ньте (imperative plural second-person)
відста́в (masculine past singular)
відста́ли (masculine past plural)
відста́ла (feminine past singular)
відста́ли (feminine past plural)
відста́ло (neuter past singular)
відста́ли (neuter past plural)

Uk-відстати.ogg

From від- (vid-) + ста́ти (státy). Compare Russian отста́ть (otstátʹ), Belarusian адста́ць (adstácʹ).

to fall behind, to lag, to lag behind (fail to keep up with)

to fall behind, to lag, to lag behind, to trail behind (be progressively below average in performance)

(colloquial) to break off (end a relationship)

(colloquial) to leave alone, to let alone, to stop annoying


відставати

відстава́ти • (vidstaváty) impf (perfective відста́ти)

відстава́ти (canonical)
vidstaváty (romanization)
відста́ти (perfective)
відстава́ти (imperfective infinitive)
відстава́ть (imperfective infinitive)
відстаючи́ (adverbial imperfective present)
відстава́вши (adverbial imperfective past)
відстаю́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду відстава́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду відстава́ть (first-person future imperfective singular)
відстава́тиму (first-person future imperfective singular)
відстає́ш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відстава́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш відстава́ть (future imperfective second-person singular)
відстава́тимеш (future imperfective second-person singular)
відстає́ (imperfective present singular third-person)
бу́де відстава́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де відстава́ть (future imperfective singular third-person)
відстава́тиме (future imperfective singular third-person)
відстає́м (first-person imperfective plural present)
відстаємо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо відстава́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо відстава́ть (first-person future imperfective plural)
відстава́тимемо (first-person future imperfective plural)
відстава́тимем (first-person future imperfective plural)
відстаєте́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете відстава́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете відстава́ть (future imperfective plural second-person)
відстава́тимете (future imperfective plural second-person)
відстаю́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відстава́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відстава́ть (future imperfective plural third-person)
відстава́тимуть (future imperfective plural third-person)
відстава́ймо (first-person imperative plural)
відстава́й (imperative second-person singular)
відстава́йте (imperative plural second-person)
відстава́в (masculine past singular)
відстава́ли (masculine past plural)
відстава́ла (feminine past singular)
відстава́ли (feminine past plural)
відстава́ло (neuter past singular)
відстава́ли (neuter past plural)

Uk-відставати.ogg

From від- (vid-) + става́ти (staváty) or відста́ти (vidstáty) + -ва́ти (-váty). Compare Russian отстава́ть (otstavátʹ), Belarusian адстава́ць (adstavácʹ).


відзначати

відзнача́ти • (vidznačáty) impf (perfective відзна́чити or відзначи́ти)

відзнача́ти (canonical)
vidznačáty (romanization)
відзна́чити (perfective)
відзначи́ти (perfective)
відзнача́ти (imperfective infinitive)
відзнача́ть (imperfective infinitive)
відзнача́ючи (adverbial imperfective present)
відзнача́вши (adverbial imperfective past)
відзнача́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду відзнача́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду відзнача́ть (first-person future imperfective singular)
відзнача́тиму (first-person future imperfective singular)
відзнача́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відзнача́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш відзнача́ть (future imperfective second-person singular)
відзнача́тимеш (future imperfective second-person singular)
відзнача́є (imperfective present singular third-person)
бу́де відзнача́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де відзнача́ть (future imperfective singular third-person)
відзнача́тиме (future imperfective singular third-person)
відзнача́єм (first-person imperfective plural present)
відзнача́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо відзнача́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо відзнача́ть (first-person future imperfective plural)
відзнача́тимемо (first-person future imperfective plural)
відзнача́тимем (first-person future imperfective plural)
відзнача́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете відзнача́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете відзнача́ть (future imperfective plural second-person)
відзнача́тимете (future imperfective plural second-person)
відзнача́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відзнача́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відзнача́ть (future imperfective plural third-person)
відзнача́тимуть (future imperfective plural third-person)
відзнача́ймо (first-person imperative plural)
відзнача́й (imperative second-person singular)
відзнача́йте (imperative plural second-person)
відзнача́в (masculine past singular)
відзнача́ли (masculine past plural)
відзнача́ла (feminine past singular)
відзнача́ли (feminine past plural)
відзнача́ло (neuter past singular)
відзнача́ли (neuter past plural)

Uk-відзначати.ogg

From відзна́чи́ти (vidznáčýty) + -а́ти (-áty). Compare Belarusian адзнача́ць (adznačácʹ), Polish odznaczać.

af

відзна́чи́ти


хлібороб

head

хліборо́б • (xliborób)

хліборо́б (canonical)
xliborób (romanization)

See the etymology of the corresponding lemma form.

nonlemma

Uk-хлібороб.ogg

хліборо́бити хліборобити#Ukrainian

second-person singular imperative of хліборо́бити impf (xliboróbyty)


перерозподіляло

head

перерозподіля́ло

перерозподіля́ло • (pererozpodiljálo)

перерозподіля́ло (canonical)
pererozpodiljálo (romanization)

перерозподіля́ти перерозподіляти#Ukrainian

neuter singular past of перерозподіля́ти impf (pererozpodiljáty)


зосереджувалися

зосере́джувалися

зосере́джувалися • (zoserédžuvalysja)

зосере́джувалися (canonical)
zoserédžuvalysja (romanization)

[zɔseˈrɛd͡ʒʊʋɐɫesʲɐ]

Alternative form: зосере́джувались (zoserédžuvalysʹ)

зосере́джуватися зосереджуватися#Ukrainian

plural past of зосере́джуватися impf (zoserédžuvatysja)


закласти

uk-verb

закла́сти • (zaklásty) pf (imperfective заклада́ти)

закла́сти (canonical)
zaklásty (romanization)
заклада́ти (imperfective)
закла́сти (infinitive perfective)
закла́дений (passive past perfective)
impersonal: закла́дено (passive past perfective)
закла́вши (adverbial past perfective)
закладу́ (first-person future perfective singular)
закладе́ш (future perfective second-person singular)
закладе́ (future perfective singular third-person)
закладе́м (first-person future perfective plural)
закладемо́ (first-person future perfective plural)
закладете́ (future perfective plural second-person)
закладу́ть (future perfective plural third-person)
закладі́м (first-person imperative plural)
закладі́мо (first-person imperative plural)
заклади́ (imperative second-person singular)
закладі́ть (imperative plural second-person)
закла́в (masculine past singular)
закла́ли (masculine past plural)
закла́ла (feminine past singular)
закла́ли (feminine past plural)
закла́ло (neuter past singular)
закла́ли (neuter past plural)

LL-Q8798 (ukr)-Po ukraińsku (Andriana)-закласти.wav

From за- (za-) + кла́сти (klásty). Compare Belarusian закла́сці (zaklásci).

закла́сти осно́ви чого́сь

закла́сти підва́лини чого́сь

закла́сти фунда́мент чого́сь

to mark (:page with a bookmark; with: + instrumental)

to block in, to block up, to cover (:cavity, hole, space, etc.; with: + instrumental)

to establish (to form; to found; to institute)

to hypothecate, to mortgage, to pawn, to pledge (commit as security for a loan)


перерозподіляв

head

перерозподіля́в

перерозподіля́в • (pererozpodiljáv)

перерозподіля́в (canonical)
pererozpodiljáv (romanization)

masculine singular past of перерозподіля́ти impf (pererozpodiljáty)


зосереджувалося

зосере́джувалося

зосере́джувалося • (zoserédžuvalosja)

зосере́джувалося (canonical)
zoserédžuvalosja (romanization)

[zɔseˈrɛd͡ʒʊʋɐɫɔsʲɐ]

Alternative form: зосере́джувалось (zoserédžuvalosʹ)

neuter singular past of зосере́джуватися impf (zoserédžuvatysja)


закладати

uk-verb

заклада́ти • (zakladáty) impf (perfective закла́сти)

заклада́ти (canonical)
zakladáty (romanization)
закла́сти (perfective)
заклада́ти (imperfective infinitive)
заклада́ть (imperfective infinitive)
заклада́ючи (adverbial imperfective present)
заклада́вши (adverbial imperfective past)
заклада́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду заклада́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду заклада́ть (first-person future imperfective singular)
заклада́тиму (first-person future imperfective singular)
заклада́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш заклада́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш заклада́ть (future imperfective second-person singular)
заклада́тимеш (future imperfective second-person singular)
заклада́є (imperfective present singular third-person)
бу́де заклада́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де заклада́ть (future imperfective singular third-person)
заклада́тиме (future imperfective singular third-person)
заклада́єм (first-person imperfective plural present)
заклада́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо заклада́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо заклада́ть (first-person future imperfective plural)
заклада́тимемо (first-person future imperfective plural)
заклада́тимем (first-person future imperfective plural)
заклада́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете заклада́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете заклада́ть (future imperfective plural second-person)
заклада́тимете (future imperfective plural second-person)
заклада́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть заклада́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть заклада́ть (future imperfective plural third-person)
заклада́тимуть (future imperfective plural third-person)
заклада́ймо (first-person imperative plural)
заклада́й (imperative second-person singular)
заклада́йте (imperative plural second-person)
заклада́в (masculine past singular)
заклада́ли (masculine past plural)
заклада́ла (feminine past singular)
заклада́ли (feminine past plural)
заклада́ло (neuter past singular)
заклада́ли (neuter past plural)

From the заклад- (zaklad-) stem of закла́сти (zaklásty) + -а́ти (-áty). Compare Russian закла́дывать (zakládyvatʹ), Belarusian заклада́ць (zakladácʹ) and закла́дваць (zakládvacʹ), Polish zakładać.

cog

закла́дывать

заклада́ти осно́ви чого́сь

заклада́ти підва́лини чого́сь

заклада́ти фунда́мент чого́сь


зосереджувала

head

зосере́джувала

зосере́джувала • (zoserédžuvala)

зосере́джувала (canonical)
zoserédžuvala (romanization)

[zɔseˈrɛd͡ʒʊʋɐɫɐ]

зосере́джувати зосереджувати#Ukrainian

feminine singular past of зосере́джувати impf (zoserédžuvaty)


зосереджував

зосере́джував

зосере́джував • (zoserédžuvav)

зосере́джував (canonical)
zoserédžuvav (romanization)

[zɔseˈrɛd͡ʒʊʋɐu̯]

зосере́джувати зосереджувати#Ukrainian

masculine singular past of зосере́джувати impf (zoserédžuvaty)


зосереджували

зосере́джували

зосере́джували • (zoserédžuvaly)

зосере́джували (canonical)
zoserédžuvaly (romanization)

[zɔseˈrɛd͡ʒʊʋɐɫe]

зосере́джувати зосереджувати#Ukrainian

plural past of зосере́джувати impf (zoserédžuvaty)


перерозподіляли

перерозподіля́ли

перерозподіля́ли • (pererozpodiljály)

перерозподіля́ли (canonical)
pererozpodiljály (romanization)

plural past of перерозподіля́ти impf (pererozpodiljáty)


зосереджувався

зосере́джувався

зосере́джувався • (zoserédžuvavsja)

зосере́джувався (canonical)
zoserédžuvavsja (romanization)

[zɔseˈrɛd͡ʒʊʋɐu̯sʲɐ]

Alternative form: зосере́джувавсь (zoserédžuvavsʹ)

masculine singular past of зосере́джуватися impf (zoserédžuvatysja)


зосередилися

зосере́дилися

зосере́дилися • (zoserédylysja)

зосере́дилися (canonical)
zoserédylysja (romanization)

зосере́дитися зосередитися#Ukrainian

plural past indicative of зосере́дитися pf (zoserédytysja)


зосереджувалася

зосере́джувалася

зосере́джувалася • (zoserédžuvalasja)

зосере́джувалася (canonical)
zoserédžuvalasja (romanization)

[zɔseˈrɛd͡ʒʊʋɐɫɐsʲɐ]

Alternative form: зосере́джувалась (zoserédžuvalasʹ)

feminine singular past of зосере́джуватися impf (zoserédžuvatysja)


зосередилося

зосере́дилося

зосере́дилося • (zoserédylosja)

зосере́дилося (canonical)
zoserédylosja (romanization)

зосере́дитися зосередитися#Ukrainian

neuter singular past indicative of зосере́дитися pf (zoserédytysja)


зосередилася

зосере́дилася

зосере́дилася • (zoserédylasja)

зосере́дилася (canonical)
zoserédylasja (romanization)

зосере́дитися зосередитися#Ukrainian

feminine singular past indicative of зосере́дитися pf (zoserédytysja)


зосередив

зосере́див • (zoserédyv)

зосере́див (canonical)
zoserédyv (romanization)

зосере́дити зосередити#Ukrainian

masculine singular past indicative of зосере́дити pf (zoserédyty)


зосередила

зосере́дила • (zoserédyla)

зосере́дила (canonical)
zoserédyla (romanization)

зосере́дити зосередити#Ukrainian

feminine singular past indicative of зосере́дити pf (zoserédyty)


перерозподіляла

перерозподіля́ла

перерозподіля́ла • (pererozpodiljála)

перерозподіля́ла (canonical)
pererozpodiljála (romanization)

feminine singular past of перерозподіля́ти impf (pererozpodiljáty)


зосередило

зосере́дило • (zoserédylo)

зосере́дило (canonical)
zoserédylo (romanization)

зосере́дити зосередити#Ukrainian

neuter singular past indicative of зосере́дити pf (zoserédyty)


зосередили

зосере́дили • (zoserédyly)

зосере́дили (canonical)
zoserédyly (romanization)

зосере́дити зосередити#Ukrainian

plural past indicative of зосере́дити pf (zoserédyty)


зосередився

зосере́дився

зосере́дився • (zoserédyvsja)

зосере́дився (canonical)
zoserédyvsja (romanization)

зосере́дитися зосередитися#Ukrainian

masculine singular past indicative of зосере́дитися pf (zoserédytysja)


переріс

перері́с • (pererís)

перері́с (canonical)
pererís (romanization)

перерости́ перерости#Ukrainian

masculine singular past indicative of перерости́ pf (pererostý)


перерозподілити

uk-verb

перерозподіли́ти

перерозподіля́ти

перерозподіли́ти • (pererozpodilýty) pf (imperfective перерозподіля́ти)

перерозподіли́ти (canonical)
pererozpodilýty (romanization)
перерозподіля́ти (imperfective)
перерозподіли́ти (infinitive perfective)
перерозподіли́ть (infinitive perfective)
перерозподі́лений (passive past perfective)
impersonal: перерозподі́лено (passive past perfective)
перерозподіли́вши (adverbial past perfective)
перерозподілю́ (first-person future perfective singular)
перерозподі́лиш (future perfective second-person singular)
перерозподі́лить (future perfective singular third-person)
перерозподі́лим (first-person future perfective plural)
перерозподі́лимо (first-person future perfective plural)
перерозподі́лите (future perfective plural second-person)
перерозподі́лять (future perfective plural third-person)
перерозподілі́м (first-person imperative plural)
перерозподілі́мо (first-person imperative plural)
перерозподіли́ (imperative second-person singular)
перерозподілі́ть (imperative plural second-person)
перерозподіли́в (masculine past singular)
перерозподіли́ли (masculine past plural)
перерозподіли́ла (feminine past singular)
перерозподіли́ли (feminine past plural)
перерозподіли́ло (neuter past singular)
перерозподіли́ли (neuter past plural)

uk-conj

перерозподіли́ти<4c.pf.tr.ppp>

Uk-перерозподілити.ogg

From пере- (pere-) + розподіли́ти (rozpodilýty).

af

розподіли́ти


сконцентруватися

uk-verb

сконцентрува́тися

концентрува́тися

сконцентрува́тися • (skoncentruvátysja) pf (imperfective концентрува́тися)

сконцентрува́тися (canonical)
skoncentruvátysja (romanization)
концентрува́тися (imperfective)
сконцентрува́тися (infinitive perfective)
сконцентрува́тись (infinitive perfective)
сконцентрува́ться (infinitive perfective)
сконцентрува́вшись (adverbial past perfective)
сконцентру́юся (first-person future perfective singular)
сконцентру́юсь (first-person future perfective singular)
сконцентру́єшся (future perfective second-person singular)
сконцентру́ється (future perfective singular third-person)
сконцентру́ємся (first-person future perfective plural)
сконцентру́ємося (first-person future perfective plural)
сконцентру́ємось (first-person future perfective plural)
сконцентру́єтеся (future perfective plural second-person)
сконцентру́єтесь (future perfective plural second-person)
сконцентру́ються (future perfective plural third-person)
сконцентру́ймося (first-person imperative plural)
сконцентру́ймось (first-person imperative plural)
сконцентру́йся (imperative second-person singular)
сконцентру́йсь (imperative second-person singular)
сконцентру́йтеся (imperative plural second-person)
сконцентру́йтесь (imperative plural second-person)
сконцентрува́вся (masculine past singular)
сконцентрува́всь (masculine past singular)
сконцентрува́лися (masculine past plural)
сконцентрува́лись (masculine past plural)
сконцентрува́лася (feminine past singular)
сконцентрува́лась (feminine past singular)
сконцентрува́лися (feminine past plural)
сконцентрува́лись (feminine past plural)
сконцентрува́лося (neuter past singular)
сконцентрува́лось (neuter past singular)
сконцентрува́лися (neuter past plural)
сконцентрува́лись (neuter past plural)

uk-conj

сконцентрува́тися<2a.pf>

From сконцентрува́ти (skoncentruváty) + -ся (-sja). Compare Russian сконцентри́роваться (skoncentrírovatʹsja), Belarusian сканцэнтрава́цца (skancentravácca), Polish skoncentrować się.

af

сконцентрува́ти

cog

сконцентри́роваться

сканцэнтрава́цца

to concentrate, to become concentrated (to approach or meet in a common center)

to concentrate, to focus (on: на + locative) (direct one's attention, efforts, thoughts, etc.)

сконцентрува́ти сконцентрувати#Ukrainian

passive of сконцентрува́ти pf (skoncentruváty)


зосередитися

uk-verb

зосере́дитися

зосере́джуватися

зосере́дитися • (zoserédytysja) pf (imperfective зосере́джуватися)

зосере́дитися (canonical)
zoserédytysja (romanization)
зосере́джуватися (imperfective)
зосере́дитися (infinitive perfective)
зосере́дитись (infinitive perfective)
зосере́диться (infinitive perfective)
зосере́дившись (adverbial past perfective)
зосере́джуся (first-person future perfective singular)
зосере́джусь (first-person future perfective singular)
зосере́дишся (future perfective second-person singular)
зосере́диться (future perfective singular third-person)
зосере́димся (first-person future perfective plural)
зосере́димося (first-person future perfective plural)
зосере́димось (first-person future perfective plural)
зосере́дитеся (future perfective plural second-person)
зосере́дитесь (future perfective plural second-person)
зосере́дяться (future perfective plural third-person)
зосере́дьмося (first-person imperative plural)
зосере́дьмось (first-person imperative plural)
зосере́дься (imperative second-person singular)
зосере́дьтеся (imperative plural second-person)
зосере́дьтесь (imperative plural second-person)
зосере́дився (masculine past singular)
зосере́дивсь (masculine past singular)
зосере́дилися (masculine past plural)
зосере́дились (masculine past plural)
зосере́дилася (feminine past singular)
зосере́дилась (feminine past singular)
зосере́дилися (feminine past plural)
зосере́дились (feminine past plural)
зосере́дилося (neuter past singular)
зосере́дилось (neuter past singular)
зосере́дилися (neuter past plural)
зосере́дились (neuter past plural)

uk-conj

зосере́дитися<4a.pf>

From зосере́дити (zoserédyty) + -ся (-sja).

to concentrate (to approach or meet in a common center)


переробляти

uk-verb

переробля́ти

переробля́ти • (pererobljáty) impf (perfective перероби́ти)

переробля́ти (canonical)
pererobljáty (romanization)
перероби́ти (perfective)
переробля́ти (imperfective infinitive)
переробля́ть (imperfective infinitive)
переробля́ючи (adverbial imperfective present)
переробля́вши (adverbial imperfective past)
переробля́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду переробля́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду переробля́ть (first-person future imperfective singular)
переробля́тиму (first-person future imperfective singular)
переробля́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш переробля́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш переробля́ть (future imperfective second-person singular)
переробля́тимеш (future imperfective second-person singular)
переробля́є (imperfective present singular third-person)
бу́де переробля́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де переробля́ть (future imperfective singular third-person)
переробля́тиме (future imperfective singular third-person)
переробля́єм (first-person imperfective plural present)
переробля́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо переробля́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо переробля́ть (first-person future imperfective plural)
переробля́тимемо (first-person future imperfective plural)
переробля́тимем (first-person future imperfective plural)
переробля́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете переробля́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете переробля́ть (future imperfective plural second-person)
переробля́тимете (future imperfective plural second-person)
переробля́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть переробля́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть переробля́ть (future imperfective plural third-person)
переробля́тимуть (future imperfective plural third-person)
переробля́ймо (first-person imperative plural)
переробля́й (imperative second-person singular)
переробля́йте (imperative plural second-person)
переробля́в (masculine past singular)
переробля́ли (masculine past plural)
переробля́ла (feminine past singular)
переробля́ли (feminine past plural)
переробля́ло (neuter past singular)
переробля́ли (neuter past plural)

From перероби́ти (pererobýty) + -я́ти (-játy). Compare Russian перераба́тывать (pererabátyvatʹ), Belarusian перарабля́ць (pjerarabljácʹ), Polish przerabiać.

cog

перераба́тывать

перарабля́ць

to process (perform a particular process on a thing)

to recycle (break down and reuse component materials)

to redo, to revise (do again in a different way)


відтермінувати

uk-verb

відтермінува́ти

відтерміно́вувати

відтермінува́ти • (vidterminuváty) pf (imperfective відтерміно́вувати)

відтермінува́ти (canonical)
vidterminuváty (romanization)
відтерміно́вувати (imperfective)
відтермінува́ти (infinitive perfective)
відтермінува́ть (infinitive perfective)
відтерміно́ваний (passive past perfective)
impersonal: відтерміно́вано (passive past perfective)
відтермінува́вши (adverbial past perfective)
відтерміну́ю (first-person future perfective singular)
відтерміну́єш (future perfective second-person singular)
відтерміну́є (future perfective singular third-person)
відтерміну́єм (first-person future perfective plural)
відтерміну́ємо (first-person future perfective plural)
відтерміну́єте (future perfective plural second-person)
відтерміну́ють (future perfective plural third-person)
відтерміну́ймо (first-person imperative plural)
відтерміну́й (imperative second-person singular)
відтерміну́йте (imperative plural second-person)
відтермінува́в (masculine past singular)
відтермінува́ли (masculine past plural)
відтермінува́ла (feminine past singular)
відтермінува́ли (feminine past plural)
відтермінува́ло (neuter past singular)
відтермінува́ли (neuter past plural)

uk-conj

відтермінува́ти<2a.pf.tr.ppp>

From від- (vid-) + термінува́ти (terminuváty).

af

термінува́ти


перерозподіляти

uk-verb

перерозподіля́ти

перерозподіли́ти

перерозподіля́ти • (pererozpodiljáty) impf (perfective перерозподіли́ти)

перерозподіля́ти (canonical)
pererozpodiljáty (romanization)
перерозподіли́ти (perfective)
перерозподіля́ти (imperfective infinitive)
перерозподіля́ть (imperfective infinitive)
перерозподіля́ючи (adverbial imperfective present)
перерозподіля́вши (adverbial imperfective past)
перерозподіля́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду перерозподіля́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду перерозподіля́ть (first-person future imperfective singular)
перерозподіля́тиму (first-person future imperfective singular)
перерозподіля́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш перерозподіля́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш перерозподіля́ть (future imperfective second-person singular)
перерозподіля́тимеш (future imperfective second-person singular)
перерозподіля́є (imperfective present singular third-person)
бу́де перерозподіля́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де перерозподіля́ть (future imperfective singular third-person)
перерозподіля́тиме (future imperfective singular third-person)
перерозподіля́єм (first-person imperfective plural present)
перерозподіля́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо перерозподіля́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо перерозподіля́ть (first-person future imperfective plural)
перерозподіля́тимемо (first-person future imperfective plural)
перерозподіля́тимем (first-person future imperfective plural)
перерозподіля́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете перерозподіля́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете перерозподіля́ть (future imperfective plural second-person)
перерозподіля́тимете (future imperfective plural second-person)
перерозподіля́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть перерозподіля́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть перерозподіля́ть (future imperfective plural third-person)
перерозподіля́тимуть (future imperfective plural third-person)
перерозподіля́ймо (first-person imperative plural)
перерозподіля́й (imperative second-person singular)
перерозподіля́йте (imperative plural second-person)
перерозподіля́в (masculine past singular)
перерозподіля́ли (masculine past plural)
перерозподіля́ла (feminine past singular)
перерозподіля́ли (feminine past plural)
перерозподіля́ло (neuter past singular)
перерозподіля́ли (neuter past plural)

From пере- (pere-) + розподіля́ти (rozpodiljáty) or перерозподіли́ти (pererozpodilýty) + -я́ти (-játy).

af

розподіля́ти

перерозподіли́ти


переростати

uk-verb

перероста́ти

перероста́ти • (pererostáty) impf (perfective перерости́)

перероста́ти (canonical)
pererostáty (romanization)
перерости́ (perfective)
перероста́ти (imperfective infinitive)
перероста́ть (imperfective infinitive)
перероста́ючи (adverbial imperfective present)
перероста́вши (adverbial imperfective past)
перероста́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду перероста́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду перероста́ть (first-person future imperfective singular)
перероста́тиму (first-person future imperfective singular)
перероста́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш перероста́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш перероста́ть (future imperfective second-person singular)
перероста́тимеш (future imperfective second-person singular)
перероста́є (imperfective present singular third-person)
бу́де перероста́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де перероста́ть (future imperfective singular third-person)
перероста́тиме (future imperfective singular third-person)
перероста́єм (first-person imperfective plural present)
перероста́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо перероста́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо перероста́ть (first-person future imperfective plural)
перероста́тимемо (first-person future imperfective plural)
перероста́тимем (first-person future imperfective plural)
перероста́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете перероста́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете перероста́ть (future imperfective plural second-person)
перероста́тимете (future imperfective plural second-person)
перероста́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть перероста́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть перероста́ть (future imperfective plural third-person)
перероста́тимуть (future imperfective plural third-person)
перероста́ймо (first-person imperative plural)
перероста́й (imperative second-person singular)
перероста́йте (imperative plural second-person)
перероста́в (masculine past singular)
перероста́ли (masculine past plural)
перероста́ла (feminine past singular)
перероста́ли (feminine past plural)
перероста́ло (neuter past singular)
перероста́ли (neuter past plural)

From перерости́ (pererostý) + -а́ти (-áty). Compare Russian перераста́ть (pererastátʹ), Belarusian перараста́ць (pjerarastácʹ), Polish przerastać.

cog

перераста́ть

перараста́ць

(transitive, literally or figuratively) to outgrow

(intransitive) to grow, to develop (into something else: + у or (rarely) на + accusative)


зосереджуватися

uk-verb

зосере́джуватися

зосере́дитися

зосере́джуватися • (zoserédžuvatysja) impf (perfective зосере́дитися)

зосере́джуватися (canonical)
zoserédžuvatysja (romanization)
зосере́дитися (perfective)
зосере́джуватися (imperfective infinitive)
зосере́джуватись (imperfective infinitive)
зосере́джуваться (imperfective infinitive)
зосере́джуючись (adverbial imperfective present)
зосере́джувавшись (adverbial imperfective past)
зосере́джуюся (first-person imperfective present singular)
зосере́джуюсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду зосере́джуватися (first-person future imperfective singular)
бу́ду зосере́джуватись (first-person future imperfective singular)
бу́ду зосере́джуваться (first-person future imperfective singular)
зосере́джуватимусь (first-person future imperfective singular)
зосере́джуватимуся (first-person future imperfective singular)
зосере́джуєшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш зосере́джуватися (future imperfective second-person singular)
бу́деш зосере́джуватись (future imperfective second-person singular)
бу́деш зосере́джуваться (future imperfective second-person singular)
зосере́джуватимешся (future imperfective second-person singular)
зосере́джується (imperfective present singular third-person)
бу́де зосере́джуватися (future imperfective singular third-person)
бу́де зосере́джуватись (future imperfective singular third-person)
бу́де зосере́джуваться (future imperfective singular third-person)
зосере́джуватиметься (future imperfective singular third-person)
зосере́джуємся (first-person imperfective plural present)
зосере́джуємося (first-person imperfective plural present)
зосере́джуємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо зосере́джуватися (first-person future imperfective plural)
бу́демо зосере́джуватись (first-person future imperfective plural)
бу́демо зосере́джуваться (first-person future imperfective plural)
зосере́джуватимемось (first-person future imperfective plural)
зосере́джуватимемося (first-person future imperfective plural)
зосере́джуватимемся (first-person future imperfective plural)
зосере́джуєтеся (imperfective plural present second-person)
зосере́джуєтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете зосере́джуватися (future imperfective plural second-person)
бу́дете зосере́джуватись (future imperfective plural second-person)
бу́дете зосере́джуваться (future imperfective plural second-person)
зосере́джуватиметесь (future imperfective plural second-person)
зосере́джуватиметеся (future imperfective plural second-person)
зосере́джуються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть зосере́джуватися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зосере́джуватись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть зосере́джуваться (future imperfective plural third-person)
зосере́джуватимуться (future imperfective plural third-person)
зосере́джуймося (first-person imperative plural)
зосере́джуймось (first-person imperative plural)
зосере́джуйся (imperative second-person singular)
зосере́джуйсь (imperative second-person singular)
зосере́джуйтеся (imperative plural second-person)
зосере́джуйтесь (imperative plural second-person)
зосере́джувався (masculine past singular)
зосере́джувавсь (masculine past singular)
зосере́джувалися (masculine past plural)
зосере́джувались (masculine past plural)
зосере́джувалася (feminine past singular)
зосере́джувалась (feminine past singular)
зосере́джувалися (feminine past plural)
зосере́джувались (feminine past plural)
зосере́джувалося (neuter past singular)
зосере́джувалось (neuter past singular)
зосере́джувалися (neuter past plural)
зосере́джувались (neuter past plural)

uk-conj

зосере́джуватися<2a.impf>

[zɔseˈrɛd͡ʒʊʋɐtesʲɐ]

From зосере́джувати (zoserédžuvaty) + -ся (-sja).

af

зосере́джувати


зосереджувало

head

зосере́джувало

зосере́джувало • (zoserédžuvalo)

зосере́джувало (canonical)
zoserédžuvalo (romanization)

[zɔseˈrɛd͡ʒʊʋɐɫɔ]

зосере́джувати зосереджувати#Ukrainian

neuter singular past of зосере́джувати impf (zoserédžuvaty)


сказитися

uk-verb

скази́тися • (skazýtysja) pf (imperfective кази́тися)

скази́тися (canonical)
skazýtysja (romanization)
кази́тися (imperfective)
cкази́тися (infinitive perfective)
cкази́тись (infinitive perfective)
cкази́ться (infinitive perfective)
cкази́вшись (adverbial past perfective)
cкажу́ся (first-person future perfective singular)
cкажу́сь (first-person future perfective singular)
cка́зишся (future perfective second-person singular)
cка́зиться (future perfective singular third-person)
cка́зимся (first-person future perfective plural)
cка́зимося (first-person future perfective plural)
cка́зимось (first-person future perfective plural)
cка́зитеся (future perfective plural second-person)
cка́зитесь (future perfective plural second-person)
cка́зяться (future perfective plural third-person)
cказі́мся (first-person imperative plural)
cказі́мося (first-person imperative plural)
cказі́мось (first-person imperative plural)
cкази́ся (imperative second-person singular)
cкази́сь (imperative second-person singular)
cказі́ться (imperative plural second-person)
cкази́вся (masculine past singular)
cкази́всь (masculine past singular)
cкази́лися (masculine past plural)
cкази́лись (masculine past plural)
cкази́лася (feminine past singular)
cкази́лась (feminine past singular)
cкази́лися (feminine past plural)
cкази́лись (feminine past plural)
cкази́лося (neuter past singular)
cкази́лось (neuter past singular)
cкази́лися (neuter past plural)
cкази́лись (neuter past plural)

uk-conj

cкази́тися<4c.pf>

Uk-сказитися.ogg

Inherited from Old Ruthenian скази́тисѧ (skazítisja). By surface analysis, скази́ти (skazýty) + -ся (-sja).

surf

to get enraged, to get furious, to go ballistic, to blow one's top

(dialectal) to spoil, to get damaged, to break

скази́ти сказити#Ukrainian


концентруватися

uk-verb

концентрува́тися

сконцентрува́тися

концентрува́тися • (koncentruvátysja) impf (perfective сконцентрува́тися)

концентрува́тися (canonical)
koncentruvátysja (romanization)
сконцентрува́тися (perfective)
концентрува́тися (imperfective infinitive)
концентрува́тись (imperfective infinitive)
концентрува́ться (imperfective infinitive)
концентру́ючись (adverbial imperfective present)
концентрува́вшись (adverbial imperfective past)
концентру́юся (first-person imperfective present singular)
концентру́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду концентрува́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду концентрува́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду концентрува́ться (first-person future imperfective singular)
концентрува́тимусь (first-person future imperfective singular)
концентрува́тимуся (first-person future imperfective singular)
концентру́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш концентрува́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш концентрува́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш концентрува́ться (future imperfective second-person singular)
концентрува́тимешся (future imperfective second-person singular)
концентру́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де концентрува́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де концентрува́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де концентрува́ться (future imperfective singular third-person)
концентрува́тиметься (future imperfective singular third-person)
концентру́ємся (first-person imperfective plural present)
концентру́ємося (first-person imperfective plural present)
концентру́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо концентрува́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо концентрува́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо концентрува́ться (first-person future imperfective plural)
концентрува́тимемось (first-person future imperfective plural)
концентрува́тимемося (first-person future imperfective plural)
концентрува́тимемся (first-person future imperfective plural)
концентру́єтеся (imperfective plural present second-person)
концентру́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете концентрува́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете концентрува́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете концентрува́ться (future imperfective plural second-person)
концентрува́тиметесь (future imperfective plural second-person)
концентрува́тиметеся (future imperfective plural second-person)
концентру́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть концентрува́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть концентрува́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть концентрува́ться (future imperfective plural third-person)
концентрува́тимуться (future imperfective plural third-person)
концентру́ймося (first-person imperative plural)
концентру́ймось (first-person imperative plural)
концентру́йся (imperative second-person singular)
концентру́йсь (imperative second-person singular)
концентру́йтеся (imperative plural second-person)
концентру́йтесь (imperative plural second-person)
концентрува́вся (masculine past singular)
концентрува́всь (masculine past singular)
концентрува́лися (masculine past plural)
концентрува́лись (masculine past plural)
концентрува́лася (feminine past singular)
концентрува́лась (feminine past singular)
концентрува́лися (feminine past plural)
концентрува́лись (feminine past plural)
концентрува́лося (neuter past singular)
концентрува́лось (neuter past singular)
концентрува́лися (neuter past plural)
концентрува́лись (neuter past plural)

uk-conj

концентрува́тися<2a.impf>

From концентрува́ти (koncentruváty) + -ся (-sja). Compare Russian концентри́роваться (koncentrírovatʹsja), Belarusian канцэнтрава́цца (kancentravácca), Polish koncentrować się.

af

концентрува́ти

cog

концентри́роваться

канцэнтрава́цца

(mineralogy, third person only) to be concentrated

концентрува́ти концентрувати#Ukrainian

passive of концентрува́ти impf (koncentruváty)


переробити

uk-verb

переробля́ти

переро́блювати

перероби́ти • (pererobýty) pf (imperfective переробля́ти or переро́блювати)

перероби́ти (canonical)
pererobýty (romanization)
переробля́ти (imperfective)
переро́блювати (imperfective)
перероби́ти (infinitive perfective)
перероби́ть (infinitive perfective)
переро́блений (passive past perfective)
impersonal: переро́блено (passive past perfective)
перероби́вши (adverbial past perfective)
перероблю́ (first-person future perfective singular)
переро́биш (future perfective second-person singular)
переро́бить (future perfective singular third-person)
переро́бим (first-person future perfective plural)
переро́бимо (first-person future perfective plural)
переро́бите (future perfective plural second-person)
переро́блять (future perfective plural third-person)
переробі́м (first-person imperative plural)
переробі́мо (first-person imperative plural)
перероби́ (imperative second-person singular)
переробі́ть (imperative plural second-person)
перероби́в (masculine past singular)
перероби́ли (masculine past plural)
перероби́ла (feminine past singular)
перероби́ли (feminine past plural)
перероби́ло (neuter past singular)
перероби́ли (neuter past plural)

Uk-переробити.ogg

From пере- (pere-) + роби́ти (robýty). Compare Russian перерабо́тать (pererabótatʹ), Belarusian перарабі́ць (pjerarabícʹ), Polish przerobić.

cog

перерабо́тать


казитися

uk-verb

кази́тися • (kazýtysja) impf (perfective скази́тися or покази́тися)

кази́тися (canonical)
kazýtysja (romanization)
скази́тися (perfective)
покази́тися (perfective)
кази́тися (imperfective infinitive)
кази́тись (imperfective infinitive)
кази́ться (imperfective infinitive)
ка́зячись (adverbial imperfective present)
кази́вшись (adverbial imperfective past)
кажу́ся (first-person imperfective present singular)
кажу́сь (first-person imperfective present singular)
бу́ду кази́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду кази́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду кази́ться (first-person future imperfective singular)
кази́тимусь (first-person future imperfective singular)
кази́тимуся (first-person future imperfective singular)
ка́зишся (imperfective present second-person singular)
бу́деш кази́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш кази́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш кази́ться (future imperfective second-person singular)
кази́тимешся (future imperfective second-person singular)
ка́зиться (imperfective present singular third-person)
бу́де кази́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де кази́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де кази́ться (future imperfective singular third-person)
кази́тиметься (future imperfective singular third-person)
ка́зимся (first-person imperfective plural present)
ка́зимося (first-person imperfective plural present)
ка́зимось (first-person imperfective plural present)
бу́демо кази́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо кази́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо кази́ться (first-person future imperfective plural)
кази́тимемось (first-person future imperfective plural)
кази́тимемося (first-person future imperfective plural)
кази́тимемся (first-person future imperfective plural)
ка́зитеся (imperfective plural present second-person)
ка́зитесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете кази́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете кази́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете кази́ться (future imperfective plural second-person)
кази́тиметесь (future imperfective plural second-person)
кази́тиметеся (future imperfective plural second-person)
ка́зяться (imperfective plural present third-person)
бу́дуть кази́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть кази́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть кази́ться (future imperfective plural third-person)
кази́тимуться (future imperfective plural third-person)
казі́мся (first-person imperative plural)
казі́мося (first-person imperative plural)
казі́мось (first-person imperative plural)
кази́ся (imperative second-person singular)
кази́сь (imperative second-person singular)
казі́ться (imperative plural second-person)
кази́вся (masculine past singular)
кази́всь (masculine past singular)
кази́лися (masculine past plural)
кази́лись (masculine past plural)
кази́лася (feminine past singular)
кази́лась (feminine past singular)
кази́лися (feminine past plural)
кази́лись (feminine past plural)
кази́лося (neuter past singular)
кази́лось (neuter past singular)
кази́лися (neuter past plural)
кази́лись (neuter past plural)

uk-conj

кази́тися<4c.impf>

Inherited from Old Ruthenian кази́тисѧ (kazítisja, “to spoil, to get damaged, to suffer”), from Old East Slavic казитисѧ (“to spoil, to get damaged, to change for the worse”), from Proto-Slavic *kaziti sę. By surface analysis, кази́ти (kazýty) + -ся (-sja).

surf

Perfective: покази́тися (pokazýtysja)

кази́тися з жи́ру

not to know when one is well off, be too well off for one's own good

(colloquial) to clown around, to fool around, to frolic


відтерміновувати

uk-verb

відтерміно́вувати

відтермінува́ти

відтерміно́вувати • (vidterminóvuvaty) impf (perfective відтермінува́ти)

відтерміно́вувати (canonical)
vidterminóvuvaty (romanization)
відтермінува́ти (perfective)
відтерміно́вувати (imperfective infinitive)
відтерміно́вувать (imperfective infinitive)
відтерміно́вуючи (adverbial imperfective present)
відтерміно́вувавши (adverbial imperfective past)
відтерміно́вую (first-person imperfective present singular)
бу́ду відтерміно́вувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду відтерміно́вувать (first-person future imperfective singular)
відтерміно́вуватиму (first-person future imperfective singular)
відтерміно́вуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відтерміно́вувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш відтерміно́вувать (future imperfective second-person singular)
відтерміно́вуватимеш (future imperfective second-person singular)
відтерміно́вує (imperfective present singular third-person)
бу́де відтерміно́вувати (future imperfective singular third-person)
бу́де відтерміно́вувать (future imperfective singular third-person)
відтерміно́вуватиме (future imperfective singular third-person)
відтерміно́вуєм (first-person imperfective plural present)
відтерміно́вуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо відтерміно́вувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо відтерміно́вувать (first-person future imperfective plural)
відтерміно́вуватимемо (first-person future imperfective plural)
відтерміно́вуватимем (first-person future imperfective plural)
відтерміно́вуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете відтерміно́вувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете відтерміно́вувать (future imperfective plural second-person)
відтерміно́вуватимете (future imperfective plural second-person)
відтерміно́вують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відтерміно́вувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відтерміно́вувать (future imperfective plural third-person)
відтерміно́вуватимуть (future imperfective plural third-person)
відтерміно́вуймо (first-person imperative plural)
відтерміно́вуй (imperative second-person singular)
відтерміно́вуйте (imperative plural second-person)
відтерміно́вував (masculine past singular)
відтерміно́вували (masculine past plural)
відтерміно́вувала (feminine past singular)
відтерміно́вували (feminine past plural)
відтерміно́вувало (neuter past singular)
відтерміно́вували (neuter past plural)

uk-conj

відтерміно́вувати<2a.impf.tr.-ppp>

From the відтерміно́в- (vidterminóv-) stem of відтермінува́ти (vidterminuváty) + -увати (-uvaty).

af

відтермінува́ти


перерости

uk-verb

перероста́ти

перерости́ • (pererostý) pf (imperfective перероста́ти)

перерости́ (canonical)
pererostý (romanization)
перероста́ти (imperfective)
перерости́ (infinitive perfective)
переро́слий (active past perfective)
перері́сши (adverbial past perfective)
переросту́ (first-person future perfective singular)
переросте́ш (future perfective second-person singular)
переросте́ (future perfective singular third-person)
переросте́м (first-person future perfective plural)
переростемо́ (first-person future perfective plural)
переростете́ (future perfective plural second-person)
переросту́ть (future perfective plural third-person)
перерості́м (first-person imperative plural)
перерості́мо (first-person imperative plural)
перерости́ (imperative second-person singular)
перерості́ть (imperative plural second-person)
перері́с (masculine past singular)
переросли́ (masculine past plural)
переросла́ (feminine past singular)
переросли́ (feminine past plural)
переросло́ (neuter past singular)
переросли́ (neuter past plural)

From пере- (pere-) + рости́ (rostý). Compare Russian перерасти́ (pererastí), Belarusian перарасці́ (pjerarascí).

(transitive) to grow out of (become too mature for something)


викинути

ви́кинути • (výkynuty) pf (imperfective викида́ти)

ви́кинути (canonical)
výkynuty (romanization)
викида́ти (imperfective)
ви́кинути (infinitive perfective)
ви́кинуть (infinitive perfective)
ви́кинений (passive past perfective)
ви́кинутий (passive past perfective)
výkynenyj (passive past perfective)
výkynutyj (passive past perfective)
impersonal: ви́кинено (passive past perfective)
ви́кинуто (passive past perfective)
výkyneno (passive past perfective)
výkynuto (passive past perfective)
ви́кинувши (adverbial past perfective)
ви́кину (first-person future perfective singular)
ви́кинеш (future perfective second-person singular)
ви́кине (future perfective singular third-person)
ви́кинем (first-person future perfective plural)
ви́кинемо (first-person future perfective plural)
ви́кинете (future perfective plural second-person)
ви́кинуть (future perfective plural third-person)
ви́киньмо (first-person imperative plural)
ви́кинь (imperative second-person singular)
ви́киньте (imperative plural second-person)
ви́кинув (masculine past singular)
ви́кинули (masculine past plural)
ви́кинула (feminine past singular)
ви́кинули (feminine past plural)
ви́кинуло (neuter past singular)
ви́кинули (neuter past plural)

Uk-викинути.ogg

From ви́- (vý-) + ки́нути (kýnuty). Compare Russian вы́кинуть (výkinutʹ), Belarusian вы́кінуць (výkinucʹ).

to throw out (propel or project in an outward direction)

(colloquial) to throw out, to eject (compel to leave)

(colloquial) to discard, to throw away, to throw out (:text)

(colloquial) to throw away (waste, squander: money)

to hoist, to put out, to put up (:flag, sign, etc.)

to discharge, to emit, to throw out (give forth from oneself)

(colloquial) to chuck up, to spew, to throw up (vomit)

(colloquial) to have a miscarriage, to miscarry

(colloquial) to release (:merchandise, product)


випереджала

head

випереджа́ла

випереджа́ла • (vyperedžála)

випереджа́ла (canonical)
vyperedžála (romanization)

випереджа́ти випереджати#Ukrainian

feminine singular past indicative of випереджа́ти impf (vyperedžáty)


випередила

ви́передила • (výperedyla)

ви́передила (canonical)
výperedyla (romanization)

ви́передити випередити#Ukrainian

feminine singular past indicative of ви́передити pf (výperedyty)


випередив

ви́передив • (výperedyv)

ви́передив (canonical)
výperedyv (romanization)

ви́передити випередити#Ukrainian

masculine singular past indicative of ви́передити pf (výperedyty)


випередило

ви́передило • (výperedylo)

ви́передило (canonical)
výperedylo (romanization)

ви́передити випередити#Ukrainian

neuter singular past indicative of ви́передити pf (výperedyty)


випереджало

випереджа́ло

випереджа́ло • (vyperedžálo)

випереджа́ло (canonical)
vyperedžálo (romanization)

випереджа́ти випереджати#Ukrainian

neuter singular past indicative of випереджа́ти impf (vyperedžáty)


випереджав

випереджа́в • (vyperedžáv)

випереджа́в (canonical)
vyperedžáv (romanization)

випереджа́ти випереджати#Ukrainian

masculine singular past indicative of випереджа́ти impf (vyperedžáty)


випереджали

випереджа́ли

випереджа́ли • (vyperedžály)

випереджа́ли (canonical)
vyperedžály (romanization)

випереджа́ти випереджати#Ukrainian

plural past indicative of випереджа́ти impf (vyperedžáty)


вирахував

ви́рахував • (výraxuvav)

ви́рахував (canonical)
výraxuvav (romanization)

[ˈʋɪrɐxʊʋɐu̯]

ви́рахувати вирахувати#Ukrainian

masculine singular past indicative of ви́рахувати pf (výraxuvaty)


вирахувало

ви́рахувало • (výraxuvalo)

ви́рахувало (canonical)
výraxuvalo (romanization)

[ˈʋɪrɐxʊʋɐɫɔ]

ви́рахувати вирахувати#Ukrainian

neuter singular past indicative of ви́рахувати pf (výraxuvaty)


вирахувала

ви́рахувала • (výraxuvala)

ви́рахувала (canonical)
výraxuvala (romanization)

[ˈʋɪrɐxʊʋɐɫɐ]

ви́рахувати вирахувати#Ukrainian

feminine singular past indicative of ви́рахувати pf (výraxuvaty)


вирахували

ви́рахували • (výraxuvaly)

ви́рахували (canonical)
výraxuvaly (romanization)

[ˈʋɪrɐxʊʋɐɫe]

ви́рахувати вирахувати#Ukrainian

plural past indicative of ви́рахувати pf (výraxuvaty)


випередили

ви́передили • (výperedyly)

ви́передили (canonical)
výperedyly (romanization)

ви́передити випередити#Ukrainian

plural past indicative of ви́передити pf (výperedyty)


випередити

uk-verb

випереджа́ти

випере́джувати

ви́передити • (výperedyty) pf (imperfective випереджа́ти or випере́джувати)

ви́передити (canonical)
výperedyty (romanization)
випереджа́ти (imperfective)
випере́джувати (imperfective)
ви́передити (infinitive perfective)
ви́передить (infinitive perfective)
ви́переджений (passive past perfective)
impersonal: ви́переджено (passive past perfective)
ви́передивши (adverbial past perfective)
ви́переджу (first-person future perfective singular)
ви́передиш (future perfective second-person singular)
ви́передить (future perfective singular third-person)
ви́передим (first-person future perfective plural)
ви́передимо (first-person future perfective plural)
ви́передите (future perfective plural second-person)
ви́передять (future perfective plural third-person)
ви́передім (first-person imperative plural)
ви́передімо (first-person imperative plural)
ви́переди (imperative second-person singular)
ви́передіть (imperative plural second-person)
ви́передив (masculine past singular)
ви́передили (masculine past plural)
ви́передила (feminine past singular)
ви́передили (feminine past plural)
ви́передило (neuter past singular)
ви́передили (neuter past plural)

From ви́- (vý-) + перед (pered) + -ити (-yty). Compare Russian вы́передить (výpereditʹ), Belarusian вы́перадзіць (výpjeradzicʹ), Polish wyprzedzić.

cog

вы́перадзіць

to get ahead of, to leave behind, to outpace, to outrun, to outstrip, to overtake, to run ahead of (move or progress faster than)


вирахувати

uk-verb

вирахо́вувати

ви́рахувати • (výraxuvaty) pf (imperfective вирахо́вувати)

ви́рахувати (canonical)
výraxuvaty (romanization)
вирахо́вувати (imperfective)
ви́рахувати (infinitive perfective)
ви́рахувать (infinitive perfective)
ви́рахуваний (passive past perfective)
impersonal: ви́рахувано (passive past perfective)
ви́рахувавши (adverbial past perfective)
ви́рахую (first-person future perfective singular)
ви́рахуєш (future perfective second-person singular)
ви́рахує (future perfective singular third-person)
ви́рахуєм (first-person future perfective plural)
ви́рахуємо (first-person future perfective plural)
ви́рахуєте (future perfective plural second-person)
ви́рахують (future perfective plural third-person)
ви́рахуймо (first-person imperative plural)
ви́рахуй (imperative second-person singular)
ви́рахуйте (imperative plural second-person)
ви́рахував (masculine past singular)
ви́рахували (masculine past plural)
ви́рахувала (feminine past singular)
ви́рахували (feminine past plural)
ви́рахувало (neuter past singular)
ви́рахували (neuter past plural)

[ˈʋɪrɐxʊʋɐte]

From ви́- (vý-) + рахува́ти (raxuváty). Compare Polish wyrachować.


виплатити

випла́чувати

ви́платити • (výplatyty) pf (imperfective випла́чувати)

ви́платити (canonical)
výplatyty (romanization)
випла́чувати (imperfective)
ви́платити (infinitive perfective)
ви́платить (infinitive perfective)
ви́плачений (passive past perfective)
impersonal: ви́плачено (passive past perfective)
ви́плативши (adverbial past perfective)
ви́плачу (first-person future perfective singular)
ви́платиш (future perfective second-person singular)
ви́платить (future perfective singular third-person)
ви́платим (first-person future perfective plural)
ви́платимо (first-person future perfective plural)
ви́платите (future perfective plural second-person)
ви́платять (future perfective plural third-person)
ви́платім (first-person imperative plural)
ви́платімо (first-person imperative plural)
ви́плати (imperative second-person singular)
ви́платіть (imperative plural second-person)
ви́платив (masculine past singular)
ви́платили (masculine past plural)
ви́платила (feminine past singular)
ви́платили (feminine past plural)
ви́платило (neuter past singular)
ви́платили (neuter past plural)

Uk-виплатити.ogg

From ви́- (vý-) + плати́ти (platýty). Compare Russian вы́платить (výplatitʹ), Belarusian вы́плаціць (výplacicʹ), Polish wypłacić.


викидати

викида́ти • (vykydáty) impf (perfective ви́кинути)

викида́ти (canonical)
vykydáty (romanization)
ви́кинути (perfective)
викида́ти (imperfective infinitive)
викида́ть (imperfective infinitive)
викида́ючи (adverbial imperfective present)
викида́вши (adverbial imperfective past)
викида́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду викида́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду викида́ть (first-person future imperfective singular)
викида́тиму (first-person future imperfective singular)
викида́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш викида́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш викида́ть (future imperfective second-person singular)
викида́тимеш (future imperfective second-person singular)
викида́є (imperfective present singular third-person)
бу́де викида́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де викида́ть (future imperfective singular third-person)
викида́тиме (future imperfective singular third-person)
викида́єм (first-person imperfective plural present)
викида́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо викида́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо викида́ть (first-person future imperfective plural)
викида́тимемо (first-person future imperfective plural)
викида́тимем (first-person future imperfective plural)
викида́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете викида́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете викида́ть (future imperfective plural second-person)
викида́тимете (future imperfective plural second-person)
викида́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть викида́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть викида́ть (future imperfective plural third-person)
викида́тимуть (future imperfective plural third-person)
викида́ймо (first-person imperative plural)
викида́й (imperative second-person singular)
викида́йте (imperative plural second-person)
викида́в (masculine past singular)
викида́ли (masculine past plural)
викида́ла (feminine past singular)
викида́ли (feminine past plural)
викида́ло (neuter past singular)
викида́ли (neuter past plural)

Uk-викидати.ogg

From викид- (vykyd-) + -а́ти (-áty). Compare Russian выки́дывать (vykídyvatʹ), Belarusian выкіда́ць (vykidácʹ).

кидати

throwing, casting; with the general meaning of

to throw out (propel or project in an outward direction)

to throw out, to eject (compel to leave)

to discard, to throw away, to throw out (:text)

to hoist, to put out, to put up (:flag, sign, etc.)

to discharge, to emit, to throw out (give forth from oneself)

to chuck up, to spew, to throw up (vomit)


викидати

ви́кидати • (výkydaty) pf

ви́кидати (canonical)
výkydaty (romanization)
ви́кидати (infinitive perfective)
ви́кидать (infinitive perfective)
ви́киданий (passive past perfective)
impersonal: ви́кидано (passive past perfective)
ви́кидавши (adverbial past perfective)
ви́кидаю (first-person future perfective singular)
ви́кидаєш (future perfective second-person singular)
ви́кидає (future perfective singular third-person)
ви́кидаєм (first-person future perfective plural)
ви́кидаємо (first-person future perfective plural)
ви́кидаєте (future perfective plural second-person)
ви́кидають (future perfective plural third-person)
ви́кидаймо (first-person imperative plural)
ви́кидай (imperative second-person singular)
ви́кидайте (imperative plural second-person)
ви́кидав (masculine past singular)
ви́кидали (masculine past plural)
ви́кидала (feminine past singular)
ви́кидали (feminine past plural)
ви́кидало (neuter past singular)
ви́кидали (neuter past plural)

From ви́- (vý-) + ки́дати (kýdaty). Compare Belarusian вы́кідаць (výkidacʹ).

to throw out (all people or items in several goes)


відволікти

відволіка́ти

відволікти́ • (vidvoliktý) pf (imperfective відволіка́ти)

відволікти́ (canonical)
vidvoliktý (romanization)
відволіка́ти (imperfective)
відволікти́ (infinitive perfective)
відволі́кши (adverbial past perfective)
відволочу́ (first-person future perfective singular)
відволо́чеш (future perfective second-person singular)
відволо́че (future perfective singular third-person)
відволо́чем (first-person future perfective plural)
відволо́чемо (first-person future perfective plural)
відволо́чете (future perfective plural second-person)
відволо́чуть (future perfective plural third-person)
відволочі́м (first-person imperative plural)
відволочі́мо (first-person imperative plural)
відволочи́ (imperative second-person singular)
відволочі́ть (imperative plural second-person)
відволо́к (masculine past singular)
відволі́к (masculine past singular)
відволокли́ (masculine past plural)
відволікли́ (masculine past plural)
відволокла́ (feminine past singular)
відволікла́ (feminine past singular)
відволокли́ (feminine past plural)
відволікли́ (feminine past plural)
відволокло́ (neuter past singular)
відволікло́ (neuter past singular)
відволокли́ (neuter past plural)
відволікли́ (neuter past plural)

uk-conj

((відволокти́<8c/b.pf.tr.-ppp.-і>,відволікти́<8c/b.pf.tr.pres:відволо́ч.-ppp>))

Uk-відволікти.ogg

Variant of відволокти́ (vidvoloktý), from від- (vid-) + волокти́ (voloktý). Compare Russian отволо́чь (otvolóčʹ), Belarusian адвалачы́ (advalačý).

to distract, to sidetrack (divert the attention of)

to divert (:attention, efforts, forces, resources, etc.)


виплачувати

uk-verb

випла́чувати

випла́чувати • (vypláčuvaty) impf (perfective ви́платити)

випла́чувати (canonical)
vypláčuvaty (romanization)
ви́платити (perfective)
випла́чувати (imperfective infinitive)
випла́чувать (imperfective infinitive)
випла́чуваний (imperfective passive past)
impersonal: випла́чувано (imperfective passive past)
випла́чуючи (adverbial imperfective present)
випла́чувавши (adverbial imperfective past)
випла́чую (first-person imperfective present singular)
бу́ду випла́чувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду випла́чувать (first-person future imperfective singular)
випла́чуватиму (first-person future imperfective singular)
випла́чуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш випла́чувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш випла́чувать (future imperfective second-person singular)
випла́чуватимеш (future imperfective second-person singular)
випла́чує (imperfective present singular third-person)
бу́де випла́чувати (future imperfective singular third-person)
бу́де випла́чувать (future imperfective singular third-person)
випла́чуватиме (future imperfective singular third-person)
випла́чуєм (first-person imperfective plural present)
випла́чуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо випла́чувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо випла́чувать (first-person future imperfective plural)
випла́чуватимемо (first-person future imperfective plural)
випла́чуватимем (first-person future imperfective plural)
випла́чуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете випла́чувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете випла́чувать (future imperfective plural second-person)
випла́чуватимете (future imperfective plural second-person)
випла́чують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть випла́чувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть випла́чувать (future imperfective plural third-person)
випла́чуватимуть (future imperfective plural third-person)
випла́чуймо (first-person imperative plural)
випла́чуй (imperative second-person singular)
випла́чуйте (imperative plural second-person)
випла́чував (masculine past singular)
випла́чували (masculine past plural)
випла́чувала (feminine past singular)
випла́чували (feminine past plural)
випла́чувало (neuter past singular)
випла́чували (neuter past plural)

[ʋeˈpɫat͡ʃʊʋɐte]

Uk-виплачувати.ogg

From the виплач- (vyplač-) stem of ви́платити (výplatyty) + -увати (-uvaty). Compare Russian выпла́чивать (vypláčivatʹ), Belarusian выпла́чваць (vypláčvacʹ), Polish wypłacać.

cog

выпла́чивать


знахабнілий

head

знахабні́лий

знахабні́лість

знахабні́лий • (znaxabnílyj) (adverb знахабні́ло, abstract noun знахабні́лість)

знахабні́лий (canonical)
znaxabnílyj (romanization)
знахабні́ло (adverb)
знахабні́лість (abstract-noun)
знахабні́лий (masculine nominative)
знахабні́ле (neuter nominative)
знахабні́ла (feminine nominative)
знахабні́лі (nominative plural)
знахабні́лого (genitive masculine neuter)
знахабні́лої (feminine genitive)
знахабні́лих (genitive plural)
знахабні́лому (dative masculine neuter)
знахабні́лій (dative feminine)
знахабні́лим (dative plural)
знахабні́лого (accusative animate masculine)
знахабні́ле (accusative neuter)
знахабні́лу (accusative feminine)
знахабні́лих (accusative animate plural)
знахабні́лий (accusative inanimate masculine)
знахабні́лі (accusative inanimate plural)
знахабні́лим (instrumental masculine neuter)
знахабні́лою (feminine instrumental)
знахабні́лими (instrumental plural)
знахабні́лому (locative masculine neuter)
знахабні́лім (locative masculine neuter)
знахабні́лій (feminine locative)
знахабні́лих (locative plural)

uk-adecl

знахабні́лий

знахабні́ти знахабніти#Ukrainian

past active participle of знахабні́ти pf (znaxabníty)


знахабніти

uk-verb

знахабні́ти • (znaxabníty) pf (imperfective нахабні́ти)

знахабні́ти (canonical)
znaxabníty (romanization)
нахабні́ти (imperfective)
знахабні́ти (infinitive perfective)
знахабні́ть (infinitive perfective)
знахабні́лий (active past perfective)
знахабні́вши (adverbial past perfective)
знахабні́ю (first-person future perfective singular)
знахабні́єш (future perfective second-person singular)
знахабні́є (future perfective singular third-person)
знахабні́єм (first-person future perfective plural)
знахабні́ємо (first-person future perfective plural)
знахабні́єте (future perfective plural second-person)
знахабні́ють (future perfective plural third-person)
знахабні́ймо (first-person imperative plural)
знахабні́й (imperative second-person singular)
знахабні́йте (imperative plural second-person)
знахабні́в (masculine past singular)
знахабні́ли (masculine past plural)
знахабні́ла (feminine past singular)
знахабні́ли (feminine past plural)
знахабні́ло (neuter past singular)
знахабні́ли (neuter past plural)

uk-conj

знахабні́лий

(intransitive) to become impertinent, to become impudent, to become insolent, to become cheeky


відволікати

uk-verb

відволіка́ти

відволокти́ (rare)

відволіка́ти • (vidvolikáty) impf (perfective відволікти́ or відволокти́ (rare))

відволіка́ти (canonical)
vidvolikáty (romanization)
відволікти́ (perfective)
відволокти́ (perfective rare)
відволіка́ти (imperfective infinitive)
відволіка́ть (imperfective infinitive)
відволіка́ючи (adverbial imperfective present)
відволіка́вши (adverbial imperfective past)
відволіка́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду відволіка́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду відволіка́ть (first-person future imperfective singular)
відволіка́тиму (first-person future imperfective singular)
відволіка́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відволіка́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш відволіка́ть (future imperfective second-person singular)
відволіка́тимеш (future imperfective second-person singular)
відволіка́є (imperfective present singular third-person)
бу́де відволіка́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де відволіка́ть (future imperfective singular third-person)
відволіка́тиме (future imperfective singular third-person)
відволіка́єм (first-person imperfective plural present)
відволіка́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо відволіка́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо відволіка́ть (first-person future imperfective plural)
відволіка́тимемо (first-person future imperfective plural)
відволіка́тимем (first-person future imperfective plural)
відволіка́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете відволіка́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете відволіка́ть (future imperfective plural second-person)
відволіка́тимете (future imperfective plural second-person)
відволіка́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відволіка́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відволіка́ть (future imperfective plural third-person)
відволіка́тимуть (future imperfective plural third-person)
відволіка́ймо (first-person imperative plural)
відволіка́й (imperative second-person singular)
відволіка́йте (imperative plural second-person)
відволіка́в (masculine past singular)
відволіка́ли (masculine past plural)
відволіка́ла (feminine past singular)
відволіка́ли (feminine past plural)
відволіка́ло (neuter past singular)
відволіка́ли (neuter past plural)

From відволікти́ (vidvoliktý) + -а́ти (-áty). Compare Russian отвлека́ть (otvlekátʹ), Belarusian адвалака́ць (advalakácʹ).


нахабніти

нахабні́ти • (naxabníty) impf (perfective знахабні́ти)

нахабні́ти (canonical)
naxabníty (romanization)
знахабні́ти (perfective)
нахабні́ти (imperfective infinitive)
нахабні́ть (imperfective infinitive)
нахабні́ючи (adverbial imperfective present)
нахабні́вши (adverbial imperfective past)
нахабні́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду нахабні́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду нахабні́ть (first-person future imperfective singular)
нахабні́тиму (first-person future imperfective singular)
нахабні́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш нахабні́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш нахабні́ть (future imperfective second-person singular)
нахабні́тимеш (future imperfective second-person singular)
нахабні́є (imperfective present singular third-person)
бу́де нахабні́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де нахабні́ть (future imperfective singular third-person)
нахабні́тиме (future imperfective singular third-person)
нахабні́єм (first-person imperfective plural present)
нахабні́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо нахабні́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо нахабні́ть (first-person future imperfective plural)
нахабні́тимемо (first-person future imperfective plural)
нахабні́тимем (first-person future imperfective plural)
нахабні́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете нахабні́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете нахабні́ть (future imperfective plural second-person)
нахабні́тимете (future imperfective plural second-person)
нахабні́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть нахабні́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть нахабні́ть (future imperfective plural third-person)
нахабні́тимуть (future imperfective plural third-person)
нахабні́ймо (first-person imperative plural)
нахабні́й (imperative second-person singular)
нахабні́йте (imperative plural second-person)
нахабні́в (masculine past singular)
нахабні́ли (masculine past plural)
нахабні́ла (feminine past singular)
нахабні́ли (feminine past plural)
нахабні́ло (neuter past singular)
нахабні́ли (neuter past plural)

From наха́бний (naxábnyj) + -і́ти (-íty).


відволікатися

відволіка́тися

відволікти́ся

відволіка́тися • (vidvolikátysja) impf (perfective відволікти́ся)

відволіка́тися (canonical)
vidvolikátysja (romanization)
відволікти́ся (perfective)
відволіка́тися (imperfective infinitive)
відволіка́тись (imperfective infinitive)
відволіка́ться (imperfective infinitive)
відволіка́ючись (adverbial imperfective present)
відволіка́вшись (adverbial imperfective past)
відволіка́юся (first-person imperfective present singular)
відволіка́юсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду відволіка́тися (first-person future imperfective singular)
бу́ду відволіка́тись (first-person future imperfective singular)
бу́ду відволіка́ться (first-person future imperfective singular)
відволіка́тимусь (first-person future imperfective singular)
відволіка́тимуся (first-person future imperfective singular)
відволіка́єшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш відволіка́тися (future imperfective second-person singular)
бу́деш відволіка́тись (future imperfective second-person singular)
бу́деш відволіка́ться (future imperfective second-person singular)
відволіка́тимешся (future imperfective second-person singular)
відволіка́ється (imperfective present singular third-person)
бу́де відволіка́тися (future imperfective singular third-person)
бу́де відволіка́тись (future imperfective singular third-person)
бу́де відволіка́ться (future imperfective singular third-person)
відволіка́тиметься (future imperfective singular third-person)
відволіка́ємся (first-person imperfective plural present)
відволіка́ємося (first-person imperfective plural present)
відволіка́ємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо відволіка́тися (first-person future imperfective plural)
бу́демо відволіка́тись (first-person future imperfective plural)
бу́демо відволіка́ться (first-person future imperfective plural)
відволіка́тимемось (first-person future imperfective plural)
відволіка́тимемося (first-person future imperfective plural)
відволіка́тимемся (first-person future imperfective plural)
відволіка́єтеся (imperfective plural present second-person)
відволіка́єтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете відволіка́тися (future imperfective plural second-person)
бу́дете відволіка́тись (future imperfective plural second-person)
бу́дете відволіка́ться (future imperfective plural second-person)
відволіка́тиметесь (future imperfective plural second-person)
відволіка́тиметеся (future imperfective plural second-person)
відволіка́ються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відволіка́тися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відволіка́тись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відволіка́ться (future imperfective plural third-person)
відволіка́тимуться (future imperfective plural third-person)
відволіка́ймося (first-person imperative plural)
відволіка́ймось (first-person imperative plural)
відволіка́йся (imperative second-person singular)
відволіка́йсь (imperative second-person singular)
відволіка́йтеся (imperative plural second-person)
відволіка́йтесь (imperative plural second-person)
відволіка́вся (masculine past singular)
відволіка́всь (masculine past singular)
відволіка́лися (masculine past plural)
відволіка́лись (masculine past plural)
відволіка́лася (feminine past singular)
відволіка́лась (feminine past singular)
відволіка́лися (feminine past plural)
відволіка́лись (feminine past plural)
відволіка́лося (neuter past singular)
відволіка́лось (neuter past singular)
відволіка́лися (neuter past plural)
відволіка́лись (neuter past plural)

uk-conj

відволіка́тися<1a.impf>

From відволіка́ти (vidvolikáty) + -ся (-sja). Compare Russian отвлека́ться (otvlekátʹsja), Belarusian адвалака́цца (advalakácca).

af

відволіка́ти

cog

отвлека́ться

адвалака́цца

to become distracted, to get distracted, to get sidetracked

відволіка́ти відволікати#Ukrainian

passive of відволіка́ти impf (vidvolikáty)


випереджати

uk-verb

випереджа́ти

випереджа́ти • (vyperedžáty) impf (perfective ви́передити)

випереджа́ти (canonical)
vyperedžáty (romanization)
ви́передити (perfective)
випереджа́ти (imperfective infinitive)
випереджа́ть (imperfective infinitive)
випереджа́ючи (adverbial imperfective present)
випереджа́вши (adverbial imperfective past)
випереджа́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду випереджа́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду випереджа́ть (first-person future imperfective singular)
випереджа́тиму (first-person future imperfective singular)
випереджа́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш випереджа́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш випереджа́ть (future imperfective second-person singular)
випереджа́тимеш (future imperfective second-person singular)
випереджа́є (imperfective present singular third-person)
бу́де випереджа́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де випереджа́ть (future imperfective singular third-person)
випереджа́тиме (future imperfective singular third-person)
випереджа́єм (first-person imperfective plural present)
випереджа́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо випереджа́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо випереджа́ть (first-person future imperfective plural)
випереджа́тимемо (first-person future imperfective plural)
випереджа́тимем (first-person future imperfective plural)
випереджа́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете випереджа́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете випереджа́ть (future imperfective plural second-person)
випереджа́тимете (future imperfective plural second-person)
випереджа́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть випереджа́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть випереджа́ть (future imperfective plural third-person)
випереджа́тимуть (future imperfective plural third-person)
випереджа́ймо (first-person imperative plural)
випереджа́й (imperative second-person singular)
випереджа́йте (imperative plural second-person)
випереджа́в (masculine past singular)
випереджа́ли (masculine past plural)
випереджа́ла (feminine past singular)
випереджа́ли (feminine past plural)
випереджа́ло (neuter past singular)
випереджа́ли (neuter past plural)

Uk-випереджати.ogg

From ви́передити (výperedyty) + -а́ти (-áty). Compare Belarusian выпераджа́ць (vypjeradžácʹ), Polish wyprzedzać.

cog

выпераджа́ць

to leave behind, to outpace, to outrun, to outstrip, to overtake, to run ahead of (move or progress faster than)

Він випереджа́в свій час.

(by extension) to be ahead of (have made more progress than)


відкинути

uk-verb

відки́нути • (vidkýnuty) pf (imperfective відкида́ти)

відки́нути (canonical)
vidkýnuty (romanization)
відкида́ти (imperfective)
відки́нути (infinitive perfective)
відки́нуть (infinitive perfective)
відки́нений (passive past perfective)
відки́нутий (passive past perfective)
vidkýnenyj (passive past perfective)
vidkýnutyj (passive past perfective)
impersonal: відки́нено (passive past perfective)
відки́нуто (passive past perfective)
vidkýneno (passive past perfective)
vidkýnuto (passive past perfective)
відки́нувши (adverbial past perfective)
відки́ну (first-person future perfective singular)
відки́неш (future perfective second-person singular)
відки́не (future perfective singular third-person)
відки́нем (first-person future perfective plural)
відки́немо (first-person future perfective plural)
відки́нете (future perfective plural second-person)
відки́нуть (future perfective plural third-person)
відки́ньмо (first-person imperative plural)
відки́нь (imperative second-person singular)
відки́ньте (imperative plural second-person)
відки́нув (masculine past singular)
відки́нули (masculine past plural)
відки́нула (feminine past singular)
відки́нули (feminine past plural)
відки́нуло (neuter past singular)
відки́нули (neuter past plural)

Uk-відкинути.ogg

From від- (vid-) + ки́нути (kýnuty). Compare Russian отки́нуть (otkínutʹ), Belarusian адкі́нуць (adkínucʹ).

відки́нути вбік

відки́нути наза́д

(literally) to throw off, to throw away, to cast off, to cast away

(by extension, military) to drive back, to push back, to repel, to repulse (:enemy force)

(figuratively) to push away, to reject (alienate from oneself; refuse intimacy with)

(figuratively) to discard, to dismiss, to reject (refuse to accept: accusation, doubt, idea, notion, possibility, rumour, etc.)

(figuratively) to reject, to turn down (refuse to accept: candidacy, candidate)


відкидати

відкида́ти • (vidkydáty) impf (perfective відки́нути)

відкида́ти (canonical)
vidkydáty (romanization)
відки́нути (perfective)
відкида́ти (imperfective infinitive)
відкида́ть (imperfective infinitive)
відкида́ючи (adverbial imperfective present)
відкида́вши (adverbial imperfective past)
відкида́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду відкида́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду відкида́ть (first-person future imperfective singular)
відкида́тиму (first-person future imperfective singular)
відкида́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш відкида́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш відкида́ть (future imperfective second-person singular)
відкида́тимеш (future imperfective second-person singular)
відкида́є (imperfective present singular third-person)
бу́де відкида́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де відкида́ть (future imperfective singular third-person)
відкида́тиме (future imperfective singular third-person)
відкида́єм (first-person imperfective plural present)
відкида́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо відкида́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо відкида́ть (first-person future imperfective plural)
відкида́тимемо (first-person future imperfective plural)
відкида́тимем (first-person future imperfective plural)
відкида́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете відкида́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете відкида́ть (future imperfective plural second-person)
відкида́тимете (future imperfective plural second-person)
відкида́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відкида́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відкида́ть (future imperfective plural third-person)
відкида́тимуть (future imperfective plural third-person)
відкида́ймо (first-person imperative plural)
відкида́й (imperative second-person singular)
відкида́йте (imperative plural second-person)
відкида́в (masculine past singular)
відкида́ли (masculine past plural)
відкида́ла (feminine past singular)
відкида́ли (feminine past plural)
відкида́ло (neuter past singular)
відкида́ли (neuter past plural)

Uk-відкидати.ogg

From відкид- (vidkyd-) + -а́ти (-áty). Compare Russian отки́дывать (otkídyvatʹ), Belarusian адкіда́ць (adkidácʹ).

відкида́ти вбік

відкида́ти наза́д


відкидати

відки́дати • (vidkýdaty) pf

відки́дати (canonical)
vidkýdaty (romanization)
відки́дати (infinitive perfective)
відки́дать (infinitive perfective)
відки́даний (passive past perfective)
impersonal: відки́дано (passive past perfective)
відки́давши (adverbial past perfective)
відки́даю (first-person future perfective singular)
відки́даєш (future perfective second-person singular)
відки́дає (future perfective singular third-person)
відки́даєм (first-person future perfective plural)
відки́даємо (first-person future perfective plural)
відки́даєте (future perfective plural second-person)
відки́дають (future perfective plural third-person)
відки́даймо (first-person imperative plural)
відки́дай (imperative second-person singular)
відки́дайте (imperative plural second-person)
відки́дав (masculine past singular)
відки́дали (masculine past plural)
відки́дала (feminine past singular)
відки́дали (feminine past plural)
відки́дало (neuter past singular)
відки́дали (neuter past plural)

From від- (vid-) + ки́дати (kýdaty). Compare Belarusian адкі́даць (adkídacʹ).

(said of a person lying down) to throw out (cause to project outwards: limbs, head)


оспівати

оспіва́ти • (ospiváty) pf (imperfective оспі́вувати)

оспіва́ти (canonical)
ospiváty (romanization)
оспі́вувати (imperfective)
оспіва́ти (infinitive perfective)
оспіва́ть (infinitive perfective)
оспіва́вши (adverbial past perfective)
оспіва́ю (first-person future perfective singular)
оспіва́єш (future perfective second-person singular)
оспіва́є (future perfective singular third-person)
оспіва́єм (first-person future perfective plural)
оспіва́ємо (first-person future perfective plural)
оспіва́єте (future perfective plural second-person)
оспіва́ють (future perfective plural third-person)
оспіва́ймо (first-person imperative plural)
оспіва́й (imperative second-person singular)
оспіва́йте (imperative plural second-person)
оспіва́в (masculine past singular)
оспіва́ли (masculine past plural)
оспіва́ла (feminine past singular)
оспіва́ли (feminine past plural)
оспіва́ло (neuter past singular)
оспіва́ли (neuter past plural)

Uk-оспівати.ogg

to sing in praise of, to sing the glories of, to carol (praise or celebrate in song)

(by extension) to glorify, to celebrate (in art, literature)