беззвучно

uk-adv

беззву́чно • (bezzvúčno)

беззву́чно (canonical)
bezzvúčno (romanization)

From беззву́чний (bezzvúčnyj) + -о (-o).


мовчати

uk-verb

мовча́ти • (movčáty) impf

мовча́ти (canonical)
movčáty (romanization)
мовча́ти (imperfective infinitive)
мовча́ть (imperfective infinitive)
мовчачи́ (adverbial imperfective present)
мовча́вши (adverbial imperfective past)
мовчу́ (first-person imperfective present singular)
бу́ду мовча́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду мовча́ть (first-person future imperfective singular)
мовча́тиму (first-person future imperfective singular)
мовчи́ш (imperfective present second-person singular)
бу́деш мовча́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш мовча́ть (future imperfective second-person singular)
мовча́тимеш (future imperfective second-person singular)
мовчи́ть (imperfective present singular third-person)
бу́де мовча́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де мовча́ть (future imperfective singular third-person)
мовча́тиме (future imperfective singular third-person)
мовчи́м (first-person imperfective plural present)
мовчимо́ (first-person imperfective plural present)
бу́демо мовча́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо мовча́ть (first-person future imperfective plural)
мовча́тимемо (first-person future imperfective plural)
мовча́тимем (first-person future imperfective plural)
мовчите́ (imperfective plural present second-person)
бу́дете мовча́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете мовча́ть (future imperfective plural second-person)
мовча́тимете (future imperfective plural second-person)
мовча́ть (imperfective plural present third-person)
бу́дуть мовча́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть мовча́ть (future imperfective plural third-person)
мовча́тимуть (future imperfective plural third-person)
мовчі́м (first-person imperative plural)
мовчі́мо (first-person imperative plural)
мовчи́ (imperative second-person singular)
мовчі́ть (imperative plural second-person)
мовча́в (masculine past singular)
мовча́ли (masculine past plural)
мовча́ла (feminine past singular)
мовча́ли (feminine past plural)
мовча́ло (neuter past singular)
мовча́ли (neuter past plural)

Uk-мовчати.ogg


мовчання

uk-noun

мовча́ння • (movčánnja) n inan (genitive мовча́ння, uncountable)

мовча́ння (canonical)
movčánnja (romanization)
мовча́ння (genitive)
мовча́ння (nominative singular)
мовча́ння (genitive singular)
мовча́нню (dative singular)
мовча́ння (accusative singular)
мовча́нням (instrumental singular)
мовча́нню (locative singular)
мовча́нні (locative singular)
мовча́ння (singular vocative)

[mɔu̯ˈt͡ʃanʲːɐ]

Uk-мовчання.ogg

мовча́ти (movčáty, “to be silent”) + -а́ння (-ánnja). Compare Russian молча́ние (molčánije), Belarusian маўча́нне (maŭčánnje), Polish milczenie.


замовчувати

uk-verb

замо́вчувати

замо́вчувати • (zamóvčuvaty) impf (perfective замо́вчати)

замо́вчувати (canonical)
zamóvčuvaty (romanization)
замо́вчати (perfective)
замо́вчувати (imperfective infinitive)
замо́вчувать (imperfective infinitive)
замо́вчуючи (adverbial imperfective present)
замо́вчувавши (adverbial imperfective past)
замо́вчую (first-person imperfective present singular)
бу́ду замо́вчувати (first-person future imperfective singular)
бу́ду замо́вчувать (first-person future imperfective singular)
замо́вчуватиму (first-person future imperfective singular)
замо́вчуєш (imperfective present second-person singular)
бу́деш замо́вчувати (future imperfective second-person singular)
бу́деш замо́вчувать (future imperfective second-person singular)
замо́вчуватимеш (future imperfective second-person singular)
замо́вчує (imperfective present singular third-person)
бу́де замо́вчувати (future imperfective singular third-person)
бу́де замо́вчувать (future imperfective singular third-person)
замо́вчуватиме (future imperfective singular third-person)
замо́вчуєм (first-person imperfective plural present)
замо́вчуємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо замо́вчувати (first-person future imperfective plural)
бу́демо замо́вчувать (first-person future imperfective plural)
замо́вчуватимемо (first-person future imperfective plural)
замо́вчуватимем (first-person future imperfective plural)
замо́вчуєте (imperfective plural present second-person)
бу́дете замо́вчувати (future imperfective plural second-person)
бу́дете замо́вчувать (future imperfective plural second-person)
замо́вчуватимете (future imperfective plural second-person)
замо́вчують (imperfective plural present third-person)
бу́дуть замо́вчувати (future imperfective plural third-person)
бу́дуть замо́вчувать (future imperfective plural third-person)
замо́вчуватимуть (future imperfective plural third-person)
замо́вчуймо (first-person imperative plural)
замо́вчуй (imperative second-person singular)
замо́вчуйте (imperative plural second-person)
замо́вчував (masculine past singular)
замо́вчували (masculine past plural)
замо́вчувала (feminine past singular)
замо́вчували (feminine past plural)
замо́вчувало (neuter past singular)
замо́вчували (neuter past plural)

[zɐˈmɔu̯t͡ʃʊʋɐte]

From замо́вчати (zamóvčaty) + -увати (-uvaty). Compare Russian зама́лчивать (zamálčivatʹ), Belarusian замо́ўчваць (zamóŭčvacʹ).

cog

зама́лчивать

(transitive) to keep silent about, to remain silent about, to hush up


замовчати

uk-verb

замо́вчувати

замо́вчати • (zamóvčaty) pf (imperfective замо́вчувати)

замо́вчати (canonical)
zamóvčaty (romanization)
замо́вчувати (imperfective)
замо́вчати (infinitive perfective)
замо́вчать (infinitive perfective)
замо́вчаний (passive past perfective)
impersonal: замо́вчано (passive past perfective)
замо́вчавши (adverbial past perfective)
замо́вчу (first-person future perfective singular)
замо́вчиш (future perfective second-person singular)
замо́вчить (future perfective singular third-person)
замо́вчим (first-person future perfective plural)
замо́вчимо (first-person future perfective plural)
замо́вчите (future perfective plural second-person)
замо́вчать (future perfective plural third-person)
замо́вчмо (first-person imperative plural)
замо́вч (imperative second-person singular)
замо́вчте (imperative plural second-person)
замо́вчав (masculine past singular)
замо́вчали (masculine past plural)
замо́вчала (feminine past singular)
замо́вчали (feminine past plural)
замо́вчало (neuter past singular)
замо́вчали (neuter past plural)

Uk-замовчати.ogg

From за- (za-) + мовча́ти (movčáty). Compare Russian замолча́ть (zamolčátʹ), Belarusian замо́ўчаць (zamóŭčacʹ).


німота

uk-noun

німо́та • (nimóta) f inan (genitive німо́ти, uncountable)

німо́та (canonical)
nimóta (romanization)
німо́ти (genitive)
німо́та (nominative singular)
німо́ти (genitive singular)
німо́ті (dative singular)
німо́ту (accusative singular)
німо́тою (instrumental singular)
німо́ті (locative singular)
німо́то (singular vocative)


відмовчуватися

uk-verb

відмо́вчуватися

відмовча́тися

відмо́вчуватися • (vidmóvčuvatysja) impf (perfective відмовча́тися)

відмо́вчуватися (canonical)
vidmóvčuvatysja (romanization)
відмовча́тися (perfective)
відмо́вчуватися (imperfective infinitive)
відмо́вчуватись (imperfective infinitive)
відмо́вчуваться (imperfective infinitive)
відмо́вчуючись (adverbial imperfective present)
відмо́вчувавшись (adverbial imperfective past)
відмо́вчуюся (first-person imperfective present singular)
відмо́вчуюсь (first-person imperfective present singular)
бу́ду відмо́вчуватися (first-person future imperfective singular)
бу́ду відмо́вчуватись (first-person future imperfective singular)
бу́ду відмо́вчуваться (first-person future imperfective singular)
відмо́вчуватимусь (first-person future imperfective singular)
відмо́вчуватимуся (first-person future imperfective singular)
відмо́вчуєшся (imperfective present second-person singular)
бу́деш відмо́вчуватися (future imperfective second-person singular)
бу́деш відмо́вчуватись (future imperfective second-person singular)
бу́деш відмо́вчуваться (future imperfective second-person singular)
відмо́вчуватимешся (future imperfective second-person singular)
відмо́вчується (imperfective present singular third-person)
бу́де відмо́вчуватися (future imperfective singular third-person)
бу́де відмо́вчуватись (future imperfective singular third-person)
бу́де відмо́вчуваться (future imperfective singular third-person)
відмо́вчуватиметься (future imperfective singular third-person)
відмо́вчуємся (first-person imperfective plural present)
відмо́вчуємося (first-person imperfective plural present)
відмо́вчуємось (first-person imperfective plural present)
бу́демо відмо́вчуватися (first-person future imperfective plural)
бу́демо відмо́вчуватись (first-person future imperfective plural)
бу́демо відмо́вчуваться (first-person future imperfective plural)
відмо́вчуватимемось (first-person future imperfective plural)
відмо́вчуватимемося (first-person future imperfective plural)
відмо́вчуватимемся (first-person future imperfective plural)
відмо́вчуєтеся (imperfective plural present second-person)
відмо́вчуєтесь (imperfective plural present second-person)
бу́дете відмо́вчуватися (future imperfective plural second-person)
бу́дете відмо́вчуватись (future imperfective plural second-person)
бу́дете відмо́вчуваться (future imperfective plural second-person)
відмо́вчуватиметесь (future imperfective plural second-person)
відмо́вчуватиметеся (future imperfective plural second-person)
відмо́вчуються (imperfective plural present third-person)
бу́дуть відмо́вчуватися (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відмо́вчуватись (future imperfective plural third-person)
бу́дуть відмо́вчуваться (future imperfective plural third-person)
відмо́вчуватимуться (future imperfective plural third-person)
відмо́вчуймося (first-person imperative plural)
відмо́вчуймось (first-person imperative plural)
відмо́вчуйся (imperative second-person singular)
відмо́вчуйсь (imperative second-person singular)
відмо́вчуйтеся (imperative plural second-person)
відмо́вчуйтесь (imperative plural second-person)
відмо́вчувався (masculine past singular)
відмо́вчувавсь (masculine past singular)
відмо́вчувалися (masculine past plural)
відмо́вчувались (masculine past plural)
відмо́вчувалася (feminine past singular)
відмо́вчувалась (feminine past singular)
відмо́вчувалися (feminine past plural)
відмо́вчувались (feminine past plural)
відмо́вчувалося (neuter past singular)
відмо́вчувалось (neuter past singular)
відмо́вчувалися (neuter past plural)
відмо́вчувались (neuter past plural)

uk-conj

відмо́вчуватися<2a.impf>

[ʋʲidˈmɔu̯t͡ʃʊʋɐtesʲɐ]

From відмовча́тися (vidmovčátysja) + -увати (-uvaty). Compare Russian отма́лчиваться (otmálčivatʹsja), Belarusian адмо́ўчвацца (admóŭčvacca).

af

відмовча́тися

cog

отма́лчиваться

адмо́ўчвацца

to keep silent in response, to intentionally not answer


відмовчатися

uk-verb

відмовча́тися

відмо́вчуватися

відмовча́тися • (vidmovčátysja) pf (imperfective відмо́вчуватися)

відмовча́тися (canonical)
vidmovčátysja (romanization)
відмо́вчуватися (imperfective)
відмовча́тися (infinitive perfective)
відмовча́тись (infinitive perfective)
відмовча́ться (infinitive perfective)
відмовча́вшись (adverbial past perfective)
відмовчу́ся (first-person future perfective singular)
відмовчу́сь (first-person future perfective singular)
відмовчи́шся (future perfective second-person singular)
відмовчи́ться (future perfective singular third-person)
відмовчи́мся (first-person future perfective plural)
відмовчимо́ся (first-person future perfective plural)
відмовчимо́сь (first-person future perfective plural)
відмовчите́ся (future perfective plural second-person)
відмовчите́сь (future perfective plural second-person)
відмовча́ться (future perfective plural third-person)
відмовчі́мся (first-person imperative plural)
відмовчі́мося (first-person imperative plural)
відмовчі́мось (first-person imperative plural)
відмовчи́ся (imperative second-person singular)
відмовчи́сь (imperative second-person singular)
відмовчі́ться (imperative plural second-person)
відмовча́вся (masculine past singular)
відмовча́всь (masculine past singular)
відмовча́лися (masculine past plural)
відмовча́лись (masculine past plural)
відмовча́лася (feminine past singular)
відмовча́лась (feminine past singular)
відмовча́лися (feminine past plural)
відмовча́лись (feminine past plural)
відмовча́лося (neuter past singular)
відмовча́лось (neuter past singular)
відмовча́лися (neuter past plural)
відмовча́лись (neuter past plural)

uk-conj

відмовча́тися<5b.pf>

From від- (vid-) + мовча́ти (movčáty) + -ся (-sja). Compare Russian отмолча́ться (otmolčátʹsja), Belarusian адмаўча́цца (admaŭčácca).

cog

отмолча́ться


мовчки

uk-adv

мо́вчки • (móvčky)

мо́вчки (canonical)
móvčky (romanization)

silently, in silence, tacitly, mutely (without speaking or making other noises orally)


безмовність

uk-noun

безмо́вність<sg.io>

безмо́вність • (bezmóvnistʹ) f inan (genitive безмо́вності or безмо́вности, uncountable)

безмо́вність (canonical)
bezmóvnistʹ (romanization)
безмо́вності (genitive)
безмо́вности (genitive)
безмо́вність (nominative singular)
безмо́вності (genitive singular)
безмо́вности (genitive singular)
безмо́вності (dative singular)
безмо́вність (accusative singular)
безмо́вністю (instrumental singular)
безмо́вності (locative singular)
безмо́вносте (singular vocative)

uk-ndecl

безмо́вність<sg.io>

From безмо́вний (bezmóvnyj) + -ість (-istʹ).

(by extension) silence (absence of any sound)


беззвучний

uk-adj

беззву́чність

беззву́чний • (bezzvúčnyj) (adverb беззву́чно, abstract noun беззву́чність)

беззву́чний (canonical)
bezzvúčnyj (romanization)
беззву́чно (adverb)
беззву́чність (abstract-noun)
беззву́чний (masculine nominative)
беззву́чне (neuter nominative)
беззву́чна (feminine nominative)
беззву́чні (nominative plural)
беззву́чного (genitive masculine neuter)
беззву́чної (feminine genitive)
беззву́чних (genitive plural)
беззву́чному (dative masculine neuter)
беззву́чній (dative feminine)
беззву́чним (dative plural)
беззву́чного (accusative animate masculine)
беззву́чне (accusative neuter)
беззву́чну (accusative feminine)
беззву́чних (accusative animate plural)
беззву́чний (accusative inanimate masculine)
беззву́чні (accusative inanimate plural)
беззву́чним (instrumental masculine neuter)
беззву́чною (feminine instrumental)
беззву́чними (instrumental plural)
беззву́чному (locative masculine neuter)
беззву́чнім (locative masculine neuter)
беззву́чній (feminine locative)
беззву́чних (locative plural)

Uk-беззвучний.ogg

From без- (bez-) + звук (zvuk, “sound”) + -ний (-nyj). Compare Russian беззву́чный (bezzvúčnyj), Belarusian бязгу́чны (bjazhúčny), Polish bezdźwięczny.


безмовний

uk-adj

безмо́вність

безмо́вний • (bezmóvnyj) (adverb безмо́вно, abstract noun безмо́вність)

безмо́вний (canonical)
bezmóvnyj (romanization)
безмо́вно (adverb)
безмо́вність (abstract-noun)
безмо́вний (masculine nominative)
безмо́вне (neuter nominative)
безмо́вна (feminine nominative)
безмо́вні (nominative plural)
безмо́вного (genitive masculine neuter)
безмо́вної (feminine genitive)
безмо́вних (genitive plural)
безмо́вному (dative masculine neuter)
безмо́вній (dative feminine)
безмо́вним (dative plural)
безмо́вного (accusative animate masculine)
безмо́вне (accusative neuter)
безмо́вну (accusative feminine)
безмо́вних (accusative animate plural)
безмо́вний (accusative inanimate masculine)
безмо́вні (accusative inanimate plural)
безмо́вним (instrumental masculine neuter)
безмо́вною (feminine instrumental)
безмо́вними (instrumental plural)
безмо́вному (locative masculine neuter)
безмо́внім (locative masculine neuter)
безмо́вній (feminine locative)
безмо́вних (locative plural)

Uk-безмовний.ogg

From без- (bez-) + мо́ва (móva) + -ний (-nyj). Compare Russian безмо́лвный (bezmólvnyj), Belarusian бязмо́ўны (bjazmóŭny).

af

До Тебе я кличу, о Господи, скеле моя, не будь же безмовним до мене, бо коли Ти замовкнеш до мене, я стану подібний до тих, що сходять до гробу.

1962, Ivan Ivanovitch Ohienko, Біблія або книги Святого Письма Старого і Нового Заповіту [Bible or books of Holy Scripture of the Old and New Testaments], Psalm 28, page 683:

Unto thee will I cry, O LORD my rock; be not silent to me: lest, if thou be silent to me, I become like them that go down into the pit.

Do Tebe ja klyču, o Hospody, skele moja, ne budʹ že bezmovnym do mene, bo koly Ty zamovkneš do mene, ja stanu podibnyj do tyx, ščo sxodjatʹ do hrobu.

speechless, unspeaking, silent (not speaking)


замовкнути

uk-verb

замо́вкнути • (zamóvknuty) pf (imperfective замовка́ти)

замо́вкнути (canonical)
zamóvknuty (romanization)
замовка́ти (imperfective)
замо́вкнути (infinitive perfective)
замо́вкнуть (infinitive perfective)
замо́вклий (active past perfective)
замо́вкнувши (adverbial past perfective)
замо́вкши (adverbial past perfective)
замо́вкну (first-person future perfective singular)
замо́вкнеш (future perfective second-person singular)
замо́вкне (future perfective singular third-person)
замо́вкнем (first-person future perfective plural)
замо́вкнемо (first-person future perfective plural)
замо́вкнете (future perfective plural second-person)
замо́вкнуть (future perfective plural third-person)
замо́вкнім (first-person imperative plural)
замо́вкнімо (first-person imperative plural)
замо́вкни (imperative second-person singular)
замо́вкніть (imperative plural second-person)
замо́вк (masculine past singular)
замо́вкнув (masculine past singular)
замо́вкли (masculine past plural)
замо́вкнули (masculine past plural)
замо́вкла (feminine past singular)
замо́вкнула (feminine past singular)
замо́вкли (feminine past plural)
замо́вкнули (feminine past plural)
замо́вкло (neuter past singular)
замо́вкнуло (neuter past singular)
замо́вкли (neuter past plural)
замо́вкнули (neuter past plural)

uk-conj

замо́вк, замо́вкнув

From за- (za-) + мо́вкнути (móvknuty). Compare Russian замо́лкнуть (zamólknutʹ), Belarusian замо́ўкнуць (zamóŭknucʹ), Polish zamilknąć.

to fall silent, to stop talking, to shut up


замовкати

uk-verb

замовка́ти • (zamovkáty) impf (perfective замо́вкнути)

замовка́ти (canonical)
zamovkáty (romanization)
замо́вкнути (perfective)
замовка́ти (imperfective infinitive)
замовка́ть (imperfective infinitive)
замовка́ючи (adverbial imperfective present)
замовка́вши (adverbial imperfective past)
замовка́ю (first-person imperfective present singular)
бу́ду замовка́ти (first-person future imperfective singular)
бу́ду замовка́ть (first-person future imperfective singular)
замовка́тиму (first-person future imperfective singular)
замовка́єш (imperfective present second-person singular)
бу́деш замовка́ти (future imperfective second-person singular)
бу́деш замовка́ть (future imperfective second-person singular)
замовка́тимеш (future imperfective second-person singular)
замовка́є (imperfective present singular third-person)
бу́де замовка́ти (future imperfective singular third-person)
бу́де замовка́ть (future imperfective singular third-person)
замовка́тиме (future imperfective singular third-person)
замовка́єм (first-person imperfective plural present)
замовка́ємо (first-person imperfective plural present)
бу́демо замовка́ти (first-person future imperfective plural)
бу́демо замовка́ть (first-person future imperfective plural)
замовка́тимемо (first-person future imperfective plural)
замовка́тимем (first-person future imperfective plural)
замовка́єте (imperfective plural present second-person)
бу́дете замовка́ти (future imperfective plural second-person)
бу́дете замовка́ть (future imperfective plural second-person)
замовка́тимете (future imperfective plural second-person)
замовка́ють (imperfective plural present third-person)
бу́дуть замовка́ти (future imperfective plural third-person)
бу́дуть замовка́ть (future imperfective plural third-person)
замовка́тимуть (future imperfective plural third-person)
замовка́ймо (first-person imperative plural)
замовка́й (imperative second-person singular)
замовка́йте (imperative plural second-person)
замовка́в (masculine past singular)
замовка́ли (masculine past plural)
замовка́ла (feminine past singular)
замовка́ли (feminine past plural)
замовка́ло (neuter past singular)
замовка́ли (neuter past plural)

From замо́вкнути (zamóvknuty) + -а́ти (-áty). Compare Russian замолка́ть (zamolkátʹ), Belarusian замаўка́ць (zamaŭkácʹ).