szóhasadás

head

szóhasadás (countable and uncountable, plural szóhasadások)

szóhasadások (plural)
szóhasadás (nominative singular)
szóhasadások (nominative plural)
szóhasadást (accusative singular)
szóhasadásokat (accusative plural)
szóhasadásnak (dative singular)
szóhasadásoknak (dative plural)
szóhasadással (instrumental singular)
szóhasadásokkal (instrumental plural)
szóhasadásért (causal-final singular)
szóhasadásokért (causal-final plural)
szóhasadássá (singular translative)
szóhasadásokká (plural translative)
szóhasadásig (singular terminative)
szóhasadásokig (plural terminative)
szóhasadásként (essive-formal singular)
szóhasadásokként (essive-formal plural)
szóhasadásul (essive-modal singular)
szóhasadásban (inessive singular)
szóhasadásokban (inessive plural)
szóhasadáson (singular superessive)
szóhasadásokon (plural superessive)
szóhasadásnál (adessive singular)
szóhasadásoknál (adessive plural)
szóhasadásba (illative singular)
szóhasadásokba (illative plural)
szóhasadásra (singular sublative)
szóhasadásokra (plural sublative)
szóhasadáshoz (allative singular)
szóhasadásokhoz (allative plural)
szóhasadásból (elative singular)
szóhasadásokból (elative plural)
szóhasadásról (delative singular)
szóhasadásokról (delative plural)
szóhasadástól (ablative singular)
szóhasadásoktól (ablative plural)
szóhasadásé (singular)
szóhasadásoké (plural)
szóhasadáséi (singular)
szóhasadásokéi (plural)
szóhasadásom (first-person possessed-single possessive singular)
szóhasadásaim (first-person possessed-many possessive singular)
szóhasadásod (possessed-single possessive second-person singular)
szóhasadásaid (possessed-many possessive second-person singular)
szóhasadása (possessed-single possessive singular third-person)
szóhasadásai (possessed-many possessive singular third-person)
szóhasadásunk (first-person plural possessed-single possessive)
szóhasadásaink (first-person plural possessed-many possessive)
szóhasadásotok (plural possessed-single possessive second-person)
szóhasadásaitok (plural possessed-many possessive second-person)
szóhasadásuk (plural possessed-single possessive third-person)
szóhasadásaik (plural possessed-many possessive third-person)

[ˈsoːɦɒʃɒdaːʃ]

(grammar) doublet-formation (parallel morphological and semantic split within a given language, both forms deriving from the same etymon)


jól formált

hu-adj

jól formált (comparative jól formáltabb or jobban formált, superlative legjólformáltabb or legjobban formált)

jól formáltabb (comparative)
jobban formált (comparative)
legjólformáltabb (superlative)
legjobban formált (superlative)

From jól (“well”) + formált (“shaped, formed”), from the past participle of the verb formál (“to shape”) (see also megformál).

af

(grammar) grammatical (not breaching any constraints of the grammar, or morpho-syntax, of the relevant language)


kezdő ige

[ˈkɛzdøː ˌiɡɛ]

kezd (“to start”) + -ő (present-participle suffix) + ige (“verb”)

(grammar) inchoative, inchoative verb, inceptive (a verb that shows a process of beginning or becoming)


fokozható

hu-adj

fokozható (comparative fokozhatóbb, superlative legfokozhatóbb)

fokozhatóbb (comparative)
legfokozhatóbb (superlative)
fokozható (nominative singular)
fokozhatók (nominative plural)
fokozhatóak (nominative plural)
fokozhatót (accusative singular)
fokozhatókat (accusative plural)
fokozhatóakat (accusative plural)
fokozhatónak (dative singular)
fokozhatóknak (dative plural)
fokozhatóaknak (dative plural)
fokozhatóval (instrumental singular)
fokozhatókkal (instrumental plural)
fokozhatóakkal (instrumental plural)
fokozhatóért (causal-final singular)
fokozhatókért (causal-final plural)
fokozhatóakért (causal-final plural)
fokozhatóvá (singular translative)
fokozhatókká (plural translative)
fokozhatóakká (plural translative)
fokozhatóig (singular terminative)
fokozhatókig (plural terminative)
fokozhatóakig (plural terminative)
fokozhatóként (essive-formal singular)
fokozhatókként (essive-formal plural)
fokozhatóakként (essive-formal plural)
fokozhatóban (inessive singular)
fokozhatókban (inessive plural)
fokozhatóakban (inessive plural)
fokozhatón (singular superessive)
fokozhatókon (plural superessive)
fokozhatóakon (plural superessive)
fokozhatónál (adessive singular)
fokozhatóknál (adessive plural)
fokozhatóaknál (adessive plural)
fokozhatóba (illative singular)
fokozhatókba (illative plural)
fokozhatóakba (illative plural)
fokozhatóra (singular sublative)
fokozhatókra (plural sublative)
fokozhatóakra (plural sublative)
fokozhatóhoz (allative singular)
fokozhatókhoz (allative plural)
fokozhatóakhoz (allative plural)
fokozhatóból (elative singular)
fokozhatókból (elative plural)
fokozhatóakból (elative plural)
fokozhatóról (delative singular)
fokozhatókról (delative plural)
fokozhatóakról (delative plural)
fokozhatótól (ablative singular)
fokozhatóktól (ablative plural)
fokozhatóaktól (ablative plural)
fokozhatóé (singular)
fokozhatóké (plural)
fokozhatóaké (plural)
fokozhatóéi (singular)
fokozhatókéi (plural)
fokozhatóakéi (plural)

(grammar) comparable (said of an adjective or adverb that has comparative, superlative and exaggerated forms)


helyhatározó

helyhatározók (plural)
helyhatározó (nominative singular)
helyhatározók (nominative plural)
helyhatározót (accusative singular)
helyhatározókat (accusative plural)
helyhatározónak (dative singular)
helyhatározóknak (dative plural)
helyhatározóval (instrumental singular)
helyhatározókkal (instrumental plural)
helyhatározóért (causal-final singular)
helyhatározókért (causal-final plural)
helyhatározóvá (singular translative)
helyhatározókká (plural translative)
helyhatározóig (singular terminative)
helyhatározókig (plural terminative)
helyhatározóként (essive-formal singular)
helyhatározókként (essive-formal plural)
helyhatározóban (inessive singular)
helyhatározókban (inessive plural)
helyhatározón (singular superessive)
helyhatározókon (plural superessive)
helyhatározónál (adessive singular)
helyhatározóknál (adessive plural)
helyhatározóba (illative singular)
helyhatározókba (illative plural)
helyhatározóra (singular sublative)
helyhatározókra (plural sublative)
helyhatározóhoz (allative singular)
helyhatározókhoz (allative plural)
helyhatározóból (elative singular)
helyhatározókból (elative plural)
helyhatározóról (delative singular)
helyhatározókról (delative plural)
helyhatározótól (ablative singular)
helyhatározóktól (ablative plural)
helyhatározóé (singular)
helyhatározóké (plural)
helyhatározóéi (singular)
helyhatározókéi (plural)
helyhatározóm (first-person possessed-single possessive singular)
helyhatározóim (first-person possessed-many possessive singular)
helyhatározód (possessed-single possessive second-person singular)
helyhatározóid (possessed-many possessive second-person singular)
helyhatározója (possessed-single possessive singular third-person)
helyhatározói (possessed-many possessive singular third-person)
helyhatározónk (first-person plural possessed-single possessive)
helyhatározóink (first-person plural possessed-many possessive)
helyhatározótok (plural possessed-single possessive second-person)
helyhatározóitok (plural possessed-many possessive second-person)
helyhatározójuk (plural possessed-single possessive third-person)
helyhatározóik (plural possessed-many possessive third-person)

A városban élek.

Ő a városból való.

A városba megyek.

A város felé indultam.

Eljutottam a városig.

(grammar) adverb of place (an adverb which answers the question of hol (“where”), honnan (“from where”), hova (“where”), merre (“which way/direction”), meddig (“how far”))


jelzői

jelzői (nominative singular)
jelzőiek (nominative plural)
jelzőit (accusative singular)
jelzőieket (accusative plural)
jelzőinek (dative singular)
jelzőieknek (dative plural)
jelzőivel (instrumental singular)
jelzőiekkel (instrumental plural)
jelzőiért (causal-final singular)
jelzőiekért (causal-final plural)
jelzőivé (singular translative)
jelzőiekké (plural translative)
jelzőiig (singular terminative)
jelzőiekig (plural terminative)
jelzőiként (essive-formal singular)
jelzőiekként (essive-formal plural)
jelzőiben (inessive singular)
jelzőiekben (inessive plural)
jelzőin (singular superessive)
jelzőieken (plural superessive)
jelzőinél (adessive singular)
jelzőieknél (adessive plural)
jelzőibe (illative singular)
jelzőiekbe (illative plural)
jelzőire (singular sublative)
jelzőiekre (plural sublative)
jelzőihez (allative singular)
jelzőiekhez (allative plural)
jelzőiből (elative singular)
jelzőiekből (elative plural)
jelzőiről (delative singular)
jelzőiekről (delative plural)
jelzőitől (ablative singular)
jelzőiektől (ablative plural)
jelzőié (singular)
jelzőieké (plural)
jelzőiéi (singular)
jelzőiekéi (plural)

jelző (“attribute”) + -i (adjective-forming suffix)


állítmányi

állítmányi (nominative singular)
állítmányiak (nominative plural)
állítmányit (accusative singular)
állítmányiakat (accusative plural)
állítmányinak (dative singular)
állítmányiaknak (dative plural)
állítmányival (instrumental singular)
állítmányiakkal (instrumental plural)
állítmányiért (causal-final singular)
állítmányiakért (causal-final plural)
állítmányivá (singular translative)
állítmányiakká (plural translative)
állítmányiig (singular terminative)
állítmányiakig (plural terminative)
állítmányiként (essive-formal singular)
állítmányiakként (essive-formal plural)
állítmányiban (inessive singular)
állítmányiakban (inessive plural)
állítmányin (singular superessive)
állítmányiakon (plural superessive)
állítmányinál (adessive singular)
állítmányiaknál (adessive plural)
állítmányiba (illative singular)
állítmányiakba (illative plural)
állítmányira (singular sublative)
állítmányiakra (plural sublative)
állítmányihoz (allative singular)
állítmányiakhoz (allative plural)
állítmányiból (elative singular)
állítmányiakból (elative plural)
állítmányiról (delative singular)
állítmányiakról (delative plural)
állítmányitól (ablative singular)
állítmányiaktól (ablative plural)
állítmányié (singular)
állítmányiaké (plural)
állítmányiéi (singular)
állítmányiakéi (plural)

állítmány (“predicate”) + -i (adjective-forming suffix)

predicative (of or related to the predicate)


előtag

előtagok (plural)
előtag (nominative singular)
előtagok (nominative plural)
előtagot (accusative singular)
előtagokat (accusative plural)
előtagnak (dative singular)
előtagoknak (dative plural)
előtaggal (instrumental singular)
előtagokkal (instrumental plural)
előtagért (causal-final singular)
előtagokért (causal-final plural)
előtaggá (singular translative)
előtagokká (plural translative)
előtagig (singular terminative)
előtagokig (plural terminative)
előtagként (essive-formal singular)
előtagokként (essive-formal plural)
előtagul (essive-modal singular)
előtagban (inessive singular)
előtagokban (inessive plural)
előtagon (singular superessive)
előtagokon (plural superessive)
előtagnál (adessive singular)
előtagoknál (adessive plural)
előtagba (illative singular)
előtagokba (illative plural)
előtagra (singular sublative)
előtagokra (plural sublative)
előtaghoz (allative singular)
előtagokhoz (allative plural)
előtagból (elative singular)
előtagokból (elative plural)
előtagról (delative singular)
előtagokról (delative plural)
előtagtól (ablative singular)
előtagoktól (ablative plural)
előtagé (singular)
előtagoké (plural)
előtagéi (singular)
előtagokéi (plural)
előtagom (first-person possessed-single possessive singular)
előtagjaim (first-person possessed-many possessive singular)
előtagod (possessed-single possessive second-person singular)
előtagjaid (possessed-many possessive second-person singular)
előtagja (possessed-single possessive singular third-person)
előtagjai (possessed-many possessive singular third-person)
előtagunk (first-person plural possessed-single possessive)
előtagjaink (first-person plural possessed-many possessive)
előtagotok (plural possessed-single possessive second-person)
előtagjaitok (plural possessed-many possessive second-person)
előtagjuk (plural possessed-single possessive third-person)
előtagjaik (plural possessed-many possessive third-person)


utótag

utótagok (plural)
utótag (nominative singular)
utótagok (nominative plural)
utótagot (accusative singular)
utótagokat (accusative plural)
utótagnak (dative singular)
utótagoknak (dative plural)
utótaggal (instrumental singular)
utótagokkal (instrumental plural)
utótagért (causal-final singular)
utótagokért (causal-final plural)
utótaggá (singular translative)
utótagokká (plural translative)
utótagig (singular terminative)
utótagokig (plural terminative)
utótagként (essive-formal singular)
utótagokként (essive-formal plural)
utótagul (essive-modal singular)
utótagban (inessive singular)
utótagokban (inessive plural)
utótagon (singular superessive)
utótagokon (plural superessive)
utótagnál (adessive singular)
utótagoknál (adessive plural)
utótagba (illative singular)
utótagokba (illative plural)
utótagra (singular sublative)
utótagokra (plural sublative)
utótaghoz (allative singular)
utótagokhoz (allative plural)
utótagból (elative singular)
utótagokból (elative plural)
utótagról (delative singular)
utótagokról (delative plural)
utótagtól (ablative singular)
utótagoktól (ablative plural)
utótagé (singular)
utótagoké (plural)
utótagéi (singular)
utótagokéi (plural)
utótagom (first-person possessed-single possessive singular)
utótagjaim (first-person possessed-many possessive singular)
utótagod (possessed-single possessive second-person singular)
utótagjaid (possessed-many possessive second-person singular)
utótagja (possessed-single possessive singular third-person)
utótagjai (possessed-many possessive singular third-person)
utótagunk (first-person plural possessed-single possessive)
utótagjaink (first-person plural possessed-many possessive)
utótagotok (plural possessed-single possessive second-person)
utótagjaitok (plural possessed-many possessive second-person)
utótagjuk (plural possessed-single possessive third-person)
utótagjaik (plural possessed-many possessive third-person)

utó- (“post-”) + tag (“member, element”)


szóelem

szóelemek (plural)
szóelem (nominative singular)
szóelemek (nominative plural)
szóelemet (accusative singular)
szóelemeket (accusative plural)
szóelemnek (dative singular)
szóelemeknek (dative plural)
szóelemmel (instrumental singular)
szóelemekkel (instrumental plural)
szóelemért (causal-final singular)
szóelemekért (causal-final plural)
szóelemmé (singular translative)
szóelemekké (plural translative)
szóelemig (singular terminative)
szóelemekig (plural terminative)
szóelemként (essive-formal singular)
szóelemekként (essive-formal plural)
szóelemben (inessive singular)
szóelemekben (inessive plural)
szóelemen (singular superessive)
szóelemeken (plural superessive)
szóelemnél (adessive singular)
szóelemeknél (adessive plural)
szóelembe (illative singular)
szóelemekbe (illative plural)
szóelemre (singular sublative)
szóelemekre (plural sublative)
szóelemhez (allative singular)
szóelemekhez (allative plural)
szóelemből (elative singular)
szóelemekből (elative plural)
szóelemről (delative singular)
szóelemekről (delative plural)
szóelemtől (ablative singular)
szóelemektől (ablative plural)
szóelemé (singular)
szóelemeké (plural)
szóeleméi (singular)
szóelemekéi (plural)
szóelemem (first-person possessed-single possessive singular)
szóelemeim (first-person possessed-many possessive singular)
szóelemed (possessed-single possessive second-person singular)
szóelemeid (possessed-many possessive second-person singular)
szóeleme (possessed-single possessive singular third-person)
szóelemei (possessed-many possessive singular third-person)
szóelemünk (first-person plural possessed-single possessive)
szóelemeink (first-person plural possessed-many possessive)
szóelemetek (plural possessed-single possessive second-person)
szóelemeitek (plural possessed-many possessive second-person)
szóelemük (plural possessed-single possessive third-person)
szóelemeik (plural possessed-many possessive third-person)


szóösszetétel

szóösszetételek (plural)
szóösszetétel (nominative singular)
szóösszetételek (nominative plural)
szóösszetételt (accusative singular)
szóösszetételeket (accusative plural)
szóösszetételnek (dative singular)
szóösszetételeknek (dative plural)
szóösszetétellel (instrumental singular)
szóösszetételekkel (instrumental plural)
szóösszetételért (causal-final singular)
szóösszetételekért (causal-final plural)
szóösszetétellé (singular translative)
szóösszetételekké (plural translative)
szóösszetételig (singular terminative)
szóösszetételekig (plural terminative)
szóösszetételként (essive-formal singular)
szóösszetételekként (essive-formal plural)
szóösszetételben (inessive singular)
szóösszetételekben (inessive plural)
szóösszetételen (singular superessive)
szóösszetételeken (plural superessive)
szóösszetételnél (adessive singular)
szóösszetételeknél (adessive plural)
szóösszetételbe (illative singular)
szóösszetételekbe (illative plural)
szóösszetételre (singular sublative)
szóösszetételekre (plural sublative)
szóösszetételhez (allative singular)
szóösszetételekhez (allative plural)
szóösszetételből (elative singular)
szóösszetételekből (elative plural)
szóösszetételről (delative singular)
szóösszetételekről (delative plural)
szóösszetételtől (ablative singular)
szóösszetételektől (ablative plural)
szóösszetételé (singular)
szóösszetételeké (plural)
szóösszetételéi (singular)
szóösszetételekéi (plural)
szóösszetételem (first-person possessed-single possessive singular)
szóösszetételeim (first-person possessed-many possessive singular)
szóösszetételed (possessed-single possessive second-person singular)
szóösszetételeid (possessed-many possessive second-person singular)
szóösszetétele (possessed-single possessive singular third-person)
szóösszetételei (possessed-many possessive singular third-person)
szóösszetételünk (first-person plural possessed-single possessive)
szóösszetételeink (first-person plural possessed-many possessive)
szóösszetételetek (plural possessed-single possessive second-person)
szóösszetételeitek (plural possessed-many possessive second-person)
szóösszetételük (plural possessed-single possessive third-person)
szóösszetételeik (plural possessed-many possessive third-person)

szó (“word”) + összetétel (“composition, compound”)


parancsoló

parancsoló (nominative singular)
parancsolók (nominative plural)
parancsolóak (nominative plural)
parancsolót (accusative singular)
parancsolókat (accusative plural)
parancsolóakat (accusative plural)
parancsolónak (dative singular)
parancsolóknak (dative plural)
parancsolóaknak (dative plural)
parancsolóval (instrumental singular)
parancsolókkal (instrumental plural)
parancsolóakkal (instrumental plural)
parancsolóért (causal-final singular)
parancsolókért (causal-final plural)
parancsolóakért (causal-final plural)
parancsolóvá (singular translative)
parancsolókká (plural translative)
parancsolóakká (plural translative)
parancsolóig (singular terminative)
parancsolókig (plural terminative)
parancsolóakig (plural terminative)
parancsolóként (essive-formal singular)
parancsolókként (essive-formal plural)
parancsolóakként (essive-formal plural)
parancsolóban (inessive singular)
parancsolókban (inessive plural)
parancsolóakban (inessive plural)
parancsolón (singular superessive)
parancsolókon (plural superessive)
parancsolóakon (plural superessive)
parancsolónál (adessive singular)
parancsolóknál (adessive plural)
parancsolóaknál (adessive plural)
parancsolóba (illative singular)
parancsolókba (illative plural)
parancsolóakba (illative plural)
parancsolóra (singular sublative)
parancsolókra (plural sublative)
parancsolóakra (plural sublative)
parancsolóhoz (allative singular)
parancsolókhoz (allative plural)
parancsolóakhoz (allative plural)
parancsolóból (elative singular)
parancsolókból (elative plural)
parancsolóakból (elative plural)
parancsolóról (delative singular)
parancsolókról (delative plural)
parancsolóakról (delative plural)
parancsolótól (ablative singular)
parancsolóktól (ablative plural)
parancsolóaktól (ablative plural)
parancsolóé (singular)
parancsolóké (plural)
parancsolóaké (plural)
parancsolóéi (singular)
parancsolókéi (plural)
parancsolóakéi (plural)

parancsol (“to command, order”) + -ó (present-participle suffix)

(grammar, dated) Synonym of felszólító (“imperative”).


alapszó

alapszavak (plural)
alapszók (plural)
alapszó (nominative singular)
alapszavak (nominative plural)
alapszót (accusative singular)
alapszavakat (accusative plural)
alapszónak (dative singular)
alapszavaknak (dative plural)
alapszóval (instrumental singular)
alapszavakkal (instrumental plural)
alapszóért (causal-final singular)
alapszavakért (causal-final plural)
alapszóvá (singular translative)
alapszavakká (plural translative)
alapszóig (singular terminative)
alapszavakig (plural terminative)
alapszóként (essive-formal singular)
alapszavakként (essive-formal plural)
alapszóban (inessive singular)
alapszavakban (inessive plural)
alapszón (singular superessive)
alapszavakon (plural superessive)
alapszónál (adessive singular)
alapszavaknál (adessive plural)
alapszóba (illative singular)
alapszavakba (illative plural)
alapszóra (singular sublative)
alapszavakra (plural sublative)
alapszóhoz (allative singular)
alapszavakhoz (allative plural)
alapszóból (elative singular)
alapszavakból (elative plural)
alapszóról (delative singular)
alapszavakról (delative plural)
alapszótól (ablative singular)
alapszavaktól (ablative plural)
alapszóé (singular)
alapszavaké (plural)
alapszóéi (singular)
alapszavakéi (plural)
alapszavam (first-person possessed-single possessive singular)
alapszavaim (first-person possessed-many possessive singular)
alapszavad (possessed-single possessive second-person singular)
alapszavaid (possessed-many possessive second-person singular)
alapszava (possessed-single possessive singular third-person)
alapszavai (possessed-many possessive singular third-person)
alapszavunk (first-person plural possessed-single possessive)
alapszavaink (first-person plural possessed-many possessive)
alapszavatok (plural possessed-single possessive second-person)
alapszavaitok (plural possessed-many possessive second-person)
alapszavuk (plural possessed-single possessive third-person)
alapszavaik (plural possessed-many possessive third-person)
alapszó (nominative singular)
alapszók (nominative plural)
alapszót (accusative singular)
alapszókat (accusative plural)
alapszónak (dative singular)
alapszóknak (dative plural)
alapszóval (instrumental singular)
alapszókkal (instrumental plural)
alapszóért (causal-final singular)
alapszókért (causal-final plural)
alapszóvá (singular translative)
alapszókká (plural translative)
alapszóig (singular terminative)
alapszókig (plural terminative)
alapszóként (essive-formal singular)
alapszókként (essive-formal plural)
alapszóban (inessive singular)
alapszókban (inessive plural)
alapszón (singular superessive)
alapszókon (plural superessive)
alapszónál (adessive singular)
alapszóknál (adessive plural)
alapszóba (illative singular)
alapszókba (illative plural)
alapszóra (singular sublative)
alapszókra (plural sublative)
alapszóhoz (allative singular)
alapszókhoz (allative plural)
alapszóból (elative singular)
alapszókból (elative plural)
alapszóról (delative singular)
alapszókról (delative plural)
alapszótól (ablative singular)
alapszóktól (ablative plural)
alapszóé (singular)
alapszóké (plural)
alapszóéi (singular)
alapszókéi (plural)
alapszóm (first-person possessed-single possessive singular)
alapszóim (first-person possessed-many possessive singular)
alapszód (possessed-single possessive second-person singular)
alapszóid (possessed-many possessive second-person singular)
alapszója (possessed-single possessive singular third-person)
alapszói (possessed-many possessive singular third-person)
alapszónk (first-person plural possessed-single possessive)
alapszóink (first-person plural possessed-many possessive)
alapszótok (plural possessed-single possessive second-person)
alapszóitok (plural possessed-many possessive second-person)
alapszójuk (plural possessed-single possessive third-person)
alapszóik (plural possessed-many possessive third-person)


középfokú

középfokú (nominative singular)
középfokúak (nominative plural)
középfokút (accusative singular)
középfokúakat (accusative plural)
középfokúnak (dative singular)
középfokúaknak (dative plural)
középfokúval (instrumental singular)
középfokúakkal (instrumental plural)
középfokúért (causal-final singular)
középfokúakért (causal-final plural)
középfokúvá (singular translative)
középfokúakká (plural translative)
középfokúig (singular terminative)
középfokúakig (plural terminative)
középfokúként (essive-formal singular)
középfokúakként (essive-formal plural)
középfokúban (inessive singular)
középfokúakban (inessive plural)
középfokún (singular superessive)
középfokúakon (plural superessive)
középfokúnál (adessive singular)
középfokúaknál (adessive plural)
középfokúba (illative singular)
középfokúakba (illative plural)
középfokúra (singular sublative)
középfokúakra (plural sublative)
középfokúhoz (allative singular)
középfokúakhoz (allative plural)
középfokúból (elative singular)
középfokúakból (elative plural)
középfokúról (delative singular)
középfokúakról (delative plural)
középfokútól (ablative singular)
középfokúaktól (ablative plural)
középfokúé (singular)
középfokúaké (plural)
középfokúéi (singular)
középfokúakéi (plural)

kö‧zép‧fo‧kú

Either from középfok + -ú (adjective-forming suffix denoting possession or similarity) or közép + fokú.

középfokú melléknév


megszólító eset

head

megszólító eset (plural megszólító esetek)


tőmondat

tőmondatok (plural)
tőmondat (nominative singular)
tőmondatok (nominative plural)
tőmondatot (accusative singular)
tőmondatokat (accusative plural)
tőmondatnak (dative singular)
tőmondatoknak (dative plural)
tőmondattal (instrumental singular)
tőmondatokkal (instrumental plural)
tőmondatért (causal-final singular)
tőmondatokért (causal-final plural)
tőmondattá (singular translative)
tőmondatokká (plural translative)
tőmondatig (singular terminative)
tőmondatokig (plural terminative)
tőmondatként (essive-formal singular)
tőmondatokként (essive-formal plural)
tőmondatban (inessive singular)
tőmondatokban (inessive plural)
tőmondaton (singular superessive)
tőmondatokon (plural superessive)
tőmondatnál (adessive singular)
tőmondatoknál (adessive plural)
tőmondatba (illative singular)
tőmondatokba (illative plural)
tőmondatra (singular sublative)
tőmondatokra (plural sublative)
tőmondathoz (allative singular)
tőmondatokhoz (allative plural)
tőmondatból (elative singular)
tőmondatokból (elative plural)
tőmondatról (delative singular)
tőmondatokról (delative plural)
tőmondattól (ablative singular)
tőmondatoktól (ablative plural)
tőmondaté (singular)
tőmondatoké (plural)
tőmondatéi (singular)
tőmondatokéi (plural)
tőmondatom (first-person possessed-single possessive singular)
tőmondataim (first-person possessed-many possessive singular)
tőmondatod (possessed-single possessive second-person singular)
tőmondataid (possessed-many possessive second-person singular)
tőmondata (possessed-single possessive singular third-person)
tőmondatai (possessed-many possessive singular third-person)
tőmondatunk (first-person plural possessed-single possessive)
tőmondataink (first-person plural possessed-many possessive)
tőmondatotok (plural possessed-single possessive second-person)
tőmondataitok (plural possessed-many possessive second-person)
tőmondatuk (plural possessed-single possessive third-person)
tőmondataik (plural possessed-many possessive third-person)

A: Mondj egy tőmondatot. B: Az ember halandó.

A; Say a basic sentence. B: Man is mortal.

(grammar) simple/basic sentence (a sentence consisting of only a predicate and a subject)


egyszerű mondat

egyszerű mondat (plural egyszerű mondatok)

From egyszerű (“simple”) + mondat (“sentence”).

af

(grammar) simple sentence (a sentence that contains one independent clause and no dependent clause)


összetett mondat

head

összetett mondat (plural összetett mondatok)

From összetett (“complex”) + mondat (“sentence”).

af

(grammar) complex sentence (a sentence that contains multiple clauses)


főnévképző

főnévképzők (plural)
főnévképző (nominative singular)
főnévképzők (nominative plural)
főnévképzőt (accusative singular)
főnévképzőket (accusative plural)
főnévképzőnek (dative singular)
főnévképzőknek (dative plural)
főnévképzővel (instrumental singular)
főnévképzőkkel (instrumental plural)
főnévképzőért (causal-final singular)
főnévképzőkért (causal-final plural)
főnévképzővé (singular translative)
főnévképzőkké (plural translative)
főnévképzőig (singular terminative)
főnévképzőkig (plural terminative)
főnévképzőként (essive-formal singular)
főnévképzőkként (essive-formal plural)
főnévképzőben (inessive singular)
főnévképzőkben (inessive plural)
főnévképzőn (singular superessive)
főnévképzőkön (plural superessive)
főnévképzőnél (adessive singular)
főnévképzőknél (adessive plural)
főnévképzőbe (illative singular)
főnévképzőkbe (illative plural)
főnévképzőre (singular sublative)
főnévképzőkre (plural sublative)
főnévképzőhöz (allative singular)
főnévképzőkhöz (allative plural)
főnévképzőből (elative singular)
főnévképzőkből (elative plural)
főnévképzőről (delative singular)
főnévképzőkről (delative plural)
főnévképzőtől (ablative singular)
főnévképzőktől (ablative plural)
főnévképzőé (singular)
főnévképzőké (plural)
főnévképzőéi (singular)
főnévképzőkéi (plural)
főnévképzőm (first-person possessed-single possessive singular)
főnévképzőim (first-person possessed-many possessive singular)
főnévképződ (possessed-single possessive second-person singular)
főnévképzőid (possessed-many possessive second-person singular)
főnévképzője (possessed-single possessive singular third-person)
főnévképzői (possessed-many possessive singular third-person)
főnévképzőnk (first-person plural possessed-single possessive)
főnévképzőink (first-person plural possessed-many possessive)
főnévképzőtök (plural possessed-single possessive second-person)
főnévképzőitek (plural possessed-many possessive second-person)
főnévképzőjük (plural possessed-single possessive third-person)
főnévképzőik (plural possessed-many possessive third-person)

fő‧név‧kép‧ző

(grammar, linguistic morphology) noun-forming suffix, nominalizer (a morpheme added at the end of a word to create a noun)


főneves

főneves (nominative singular)
főnevesek (nominative plural)
főnevest (accusative singular)
főneveset (accusative singular)
főneveseket (accusative plural)
főnevesnek (dative singular)
főneveseknek (dative plural)
főnevessel (instrumental singular)
főnevesekkel (instrumental plural)
főnevesért (causal-final singular)
főnevesekért (causal-final plural)
főnevessé (singular translative)
főnevesekké (plural translative)
főnevesig (singular terminative)
főnevesekig (plural terminative)
főnevesként (essive-formal singular)
főnevesekként (essive-formal plural)
főnevesben (inessive singular)
főnevesekben (inessive plural)
főnevesen (singular superessive)
főneveseken (plural superessive)
főnevesnél (adessive singular)
főneveseknél (adessive plural)
főnevesbe (illative singular)
főnevesekbe (illative plural)
főnevesre (singular sublative)
főnevesekre (plural sublative)
főneveshez (allative singular)
főnevesekhez (allative plural)
főnevesből (elative singular)
főnevesekből (elative plural)
főnevesről (delative singular)
főnevesekről (delative plural)
főnevestől (ablative singular)
főnevesektől (ablative plural)
főnevesé (singular)
főneveseké (plural)
főneveséi (singular)
főnevesekéi (plural)

From főnév (“noun”) + -es (adjective-forming suffix).

főneves szerkezet


igeképző

igeképzők (plural)
igeképző (nominative singular)
igeképzők (nominative plural)
igeképzőt (accusative singular)
igeképzőket (accusative plural)
igeképzőnek (dative singular)
igeképzőknek (dative plural)
igeképzővel (instrumental singular)
igeképzőkkel (instrumental plural)
igeképzőért (causal-final singular)
igeképzőkért (causal-final plural)
igeképzővé (singular translative)
igeképzőkké (plural translative)
igeképzőig (singular terminative)
igeképzőkig (plural terminative)
igeképzőként (essive-formal singular)
igeképzőkként (essive-formal plural)
igeképzőben (inessive singular)
igeképzőkben (inessive plural)
igeképzőn (singular superessive)
igeképzőkön (plural superessive)
igeképzőnél (adessive singular)
igeképzőknél (adessive plural)
igeképzőbe (illative singular)
igeképzőkbe (illative plural)
igeképzőre (singular sublative)
igeképzőkre (plural sublative)
igeképzőhöz (allative singular)
igeképzőkhöz (allative plural)
igeképzőből (elative singular)
igeképzőkből (elative plural)
igeképzőről (delative singular)
igeképzőkről (delative plural)
igeképzőtől (ablative singular)
igeképzőktől (ablative plural)
igeképzőé (singular)
igeképzőké (plural)
igeképzőéi (singular)
igeképzőkéi (plural)
igeképzőm (first-person possessed-single possessive singular)
igeképzőim (first-person possessed-many possessive singular)
igeképződ (possessed-single possessive second-person singular)
igeképzőid (possessed-many possessive second-person singular)
igeképzője (possessed-single possessive singular third-person)
igeképzői (possessed-many possessive singular third-person)
igeképzőnk (first-person plural possessed-single possessive)
igeképzőink (first-person plural possessed-many possessive)
igeképzőtök (plural possessed-single possessive second-person)
igeképzőitek (plural possessed-many possessive second-person)
igeképzőjük (plural possessed-single possessive third-person)
igeképzőik (plural possessed-many possessive third-person)

(grammar, linguistic morphology) verb-forming suffix (a morpheme added at the end of a word to create a verb)


létige

létigék (plural)
létige (nominative singular)
létigék (nominative plural)
létigét (accusative singular)
létigéket (accusative plural)
létigének (dative singular)
létigéknek (dative plural)
létigével (instrumental singular)
létigékkel (instrumental plural)
létigéért (causal-final singular)
létigékért (causal-final plural)
létigévé (singular translative)
létigékké (plural translative)
létigéig (singular terminative)
létigékig (plural terminative)
létigeként (essive-formal singular)
létigékként (essive-formal plural)
létigében (inessive singular)
létigékben (inessive plural)
létigén (singular superessive)
létigéken (plural superessive)
létigénél (adessive singular)
létigéknél (adessive plural)
létigébe (illative singular)
létigékbe (illative plural)
létigére (singular sublative)
létigékre (plural sublative)
létigéhez (allative singular)
létigékhez (allative plural)
létigéből (elative singular)
létigékből (elative plural)
létigéről (delative singular)
létigékről (delative plural)
létigétől (ablative singular)
létigéktől (ablative plural)
létigéé (singular)
létigéké (plural)
létigééi (singular)
létigékéi (plural)
létigém (first-person possessed-single possessive singular)
létigéim (first-person possessed-many possessive singular)
létigéd (possessed-single possessive second-person singular)
létigéid (possessed-many possessive second-person singular)
létigéje (possessed-single possessive singular third-person)
létigéi (possessed-many possessive singular third-person)
létigénk (first-person plural possessed-single possessive)
létigéink (first-person plural possessed-many possessive)
létigétek (plural possessed-single possessive second-person)
létigéitek (plural possessed-many possessive second-person)
létigéjük (plural possessed-single possessive third-person)
létigéik (plural possessed-many possessive third-person)

A mai olaszórán megtanuljuk az essere létige ragozását.

In today's Italian lesson, we will learn the conjugation of the substantive verb essere.

A' létige vagyok hajlitása szám, idő és mód szerint mind a' syrjän, mind a' perm nyelvben csak nem ugyanaz a' magyarral.

1844, Ferenc Kállay, Finn-magyar nyelv, Pest: printed by Landerer and Heckenast, section 2, page 44:

With regards to person, tense and voice, the inflection of the substantive verb to be in Hungarian is almost the same as in both the Syrjänian and the Permic language.

(grammar) substantive verb (the verb expressing existence in different languages)